Справа № 944/2788/23
Провадження №2-к/944/2/23
УХВАЛА

10.05.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтун Ю.М.

з участю секретаря судового засідання - Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Яворові, у залі суду, клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення Польського суду, що не підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним клопотання, просить визнати обов`язковість виконання в Україні рішення іноземного суду, на підставі міжнародної угоди. Клопотання мотивує тим, що рішенням Окружного суду в Бидгощі Х Цивільного сімейного суду (шифр акту ХС 2322/18) розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також суд зобов`язав ОСОБА_2 самостійно виховувати сина ОСОБА_4 , 2006 року народження, в Україні та забезпечувати усіма коштами. Заявник зазначає, що 21.12.2022 йому було відмовлено у виїзді за кордон. У зв`язку з тим, що у заявника існує необхідність для виїзду за кордон, як батька який самостійно виховує дитинну, вимушений звернутись до суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового розгляду клопотання у його відсутності. На підставі ч.5 ст.401 ЦПК України, суд вирішив здійснити розгляд справи за відсутності учасників процесу, звукозапис судового засідання не здійснювався у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відносяться до компетенції суду.

Згідно з ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право", в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетеції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

За приписом ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, даних у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що рішенням Окружного суду Республіки Польщі в Бидгощі Х Цивільного сімейного суду (шифр акту ХС 2322/18) від 12.08.2018 розірвано шлюб, укладений 28.08.2004 у Львові і зареєстрований в Бюро запису актів цивільного стану в Бидгощі за №0461011/00/АМ/2014/180684 через розлучення без пред`явлення вини. Також у рішенні суду є вказівка, що виконання батьківської опіки над неповнолітніми дітьми сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доручається обом батькам, встановлюючи місце проживання ОСОБА_4 у відповідача, а ОСОБА_5 у позивача. Встановлено контакти сина ОСОБА_4 у період канікул та святкових днів, що є вільними від навчання з тим, що контактувати будуть у Польщі і відповідач приведе сина до матері в домовлені терміни зустрічі. Обов`язок утримання і виховання дітей суд присуджує сторонам таким чином, що зобов`язує відповідача повністю утримувати неповнолітнього ОСОБА_4 , а позивача до повного утримання неповнолітньої ОСОБА_5 . Вказане рішення є правомочне від 19.07.2017, а отже вступило в законну силу.

З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження судом встановлено, що у заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є спільні неповнолітні діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва серія НОМЕР_1 виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 13.09.2014 актовий запис №1986) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва серія НОМЕР_2 виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 13.09.2014 актовий запис №1425).

Згідно з довідки виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради від 07.09.2022 № 1495, склад сім`ї ОСОБА_1 наступний: ОСОБА_9 - дочка, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_10 - інший с/сп.

Заявником до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додано документи, визначені ч.2 ст. 472 ЦПК України.

Зі змісту клопотання судом встановлено, що аналогічне рішення суду не було винесене в іншій країні.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, то вважається, що воно існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно ч.6, ч.7 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення, у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. У визнанні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених ст. 468 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, до клопотання долучено копію рішення суду, яке засвідчене у встановленому законом порядку та долучені до нього документи відповідають вимогам ст. 472 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, що ратифікований 04.02.1994 року (набув чинності 14.08.1994 року) за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме рішення судів з цивільних справ. Статтею 52 передбачено, що визнання і виконання рішення належить до компетенції суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане. При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених статтями 50 і 51. Для визнання і виконання рішення застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; це стосується також форми клопотання про визнання і виконання рішення. До клопотання про визнання і виконання рішення належить додати його копію і копію додатків для вручення учасникам справи.

Аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи те, що зазначене рішення іноземного суду, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, набрало законної сили, судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд дійшов висновку, що рішення Окружного суду Республіки Польщі в Бидгощі Х Цивільного сімейного суду (шифр акту ХС 2322/18) від 12.08.2018 про розлучення підлягає визнанню на території України.

Щодо вимог заявника про обов`язковість виконання вказаного рішення іноземного суду, суд зазначає, що рішення про розірвання шлюбу, є таким, яке не потребує виконання, тому в цій частині клопотання до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 Закону України Про міжнародне приватне право, ст .260, 462, 471-473 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

клопотання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання рішення Польського суду, що не підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди, задовольнити частково.

Визнати на території України рішення Окружного суду в Бидгощі Х Цивільного сімейного суду Республіки Польщі (шифр акту ХС 2322/18) від 12.08.2018 про розлучення, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , укладений 28.08.2004 у Львові і зареєстрований в Бюро запису актів цивільного стану в Бидгощі за №0461011/00/АМ/2014/180684.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Ю.М.Колтун