Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Д О Д А Т К О В Е)

01 червня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Куруц Л.Т.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Ужгородського міського міськрайонного суду Закарпатської області знаходилася цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною.

14.04.2023 у вказаній цивільній справі ухвалено рішення згідно з яким у позові відмовлено.

Питання щодо розподілу судових витрат у рішенні суду не вирішено.

04.05.2023 адвокатом Костяковим Д.В. в інтересах ОСОБА_4 подано заяву про розподіл судових витрат, згідно якої просить ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути на користь позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання, АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати позивачем витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 6 500 грн. ( шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), що підлягають оплаті позивачем.

В обґрунтування заяви зазначив, що 04.01.2023 відповідачем, в особі його представника, подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяву №010-04/22-Пв/2-04 від 04.01.2023 (вх. №583), якою відповідач повідомив, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть подані ним протягом 5-ти днів з моменту ухвалення рішення суду.

З додатку №2 від 12.10.2022 р. до договору №010-04/22 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29.04.2022 між відповідачем та його представником адвокатом Костяковим Д.В. слідує розмір та механізм його гонорару адвоката за надання правової допомоги. Детальний опис наданих послуг, витраченого адвокатом часу та розрахунку гонорару міститься в Розрахунку-звіті про обсяг наданої правової допомоги та обсяг правової допомоги від 19.04.2023 р. №010-04/22-03. Вказує, що зазначеним договором про надання правової допомоги передбачено розмір витрат на правову допомогу, яку позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Зазначене відповідає вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України, згідно якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

25.05.2023 через канцелярію суду подав заперечення, в яких зазначив, що представником відповідача до суду подана заява про розподіл судових витрат в додатках до якої надано договір, укладений 29.04.2022. Розрахунок-звіт про обсяг наданої правової допомоги та обсяг правової допомоги що підлягає сплаті, значиться датою 19.04.2022 і як підставою зазначено вказаний вище договір про надання професійної правничої допомоги від 29.04.2022.

Зазначив, що незрозумілим є також те, чи договір укладено з адвокатом, що здійснює незалежну професійну діяльність, чи з фізичною особою - підприємцем, яка є адвокатом. На думку КАС ВС, відображеній у постановах від 08.10.2019 у справі № 922/1747/19 та від 09.09.2021 по справі № 910/7304/20, порядок оформлення адвокатом рахунку для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмету дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав, просив таку задовольнити. Щодо розбіжностей в даті укладення договору та даті підписання розрахунку-звіту зазначив, що дата 19.04.2022 розрахунку-звіту про обсяг наданої правової допомоги та обсяг правової допомоги що підлягає сплаті є опискою, просив врахувати «людський фактор» та просив вважати вірною дату 22.04.2022.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення заяви, надав заперечення, аналогічні викладеним в запереченнях від 25.05.2023. Також в казав, що позивачу не була надіслана заява про розподіл судових витрат, що є порушенням норм ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків.

Дослідивши та оцінивши подану заяву, суд прийшов до наступних висновків.

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходилася цивільна справа № 309/11320/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною.

14.04.2023 судом було ухвалено рішення, яким у задоволені вищевказаного позову було відмовлено.

Як випливає з матеріалів справи, представником відповідача до закінчення судових дебатів була подана заява від 04.01.2023 на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, якою проінформував, що докази на підтвердження розміру судових витрат на правову допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З контекстного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір № 010-04/22 про надання правової допомоги адвокатом від 29.04.2022, укладений між адвокатом Костяковим Д.В. та Дутко Є.В. предметом якого є взяття адвокатом на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у справі № 308/11320/22.

Відповідно до п. 2.1 договору адвокат надає необхідну правову допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Повноваження представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Костякова Д.В. підтверджено наявним у матеріалах справи ордером серії АО № 1071563 від 12.10.2022, виданого на підставі договору про надання правової допомоги.

На виконання умов договору про надання правової допомоги адвокатом були надані послуги на загальну суму 6 500 грн., а саме: підготовка та подання адвокатом в інтересах клієнта заяви про ознайомлення з матеріалами справи (включно з прибуттям в суд, поверненням з суду до робочого місця адвоката, ознайомленням з матеріалами справи (включно з прибуттям в суд, поверненням з суду до робочого місця адвоката), опрацювання фотокопії матеріалів справи, консультування клієнта щодо обставин справи, роз`яснення правової позиції адвоката (сукупно за весь період надання правової допомоги - до моменту виходу суду в нарадчу кімнату), підготовка та подання адвокатом заяви клопотання від 31.10.2022 б/н про відкладення розгляду справи (включно з прибуттям в суд, поверненням з суду до робочого місця адвоката), підготовка та подання адвокатом заяви №010-04/22-Пв/2-03 від 04.01.2023 про відкладення розгляду справи, підготовка та подання адвокатом заяви №010-04/22-Пв/2-04 від 04.01.2023 про докази на підтвердження судових витрат (включно з прибуттям в суд, поверненням з суду до робочого місця адвоката), підготовка та подання адвокатом заяви №010-04/22-Пв/2-05 від 14.03.2023 про відмову від виклику свідка (включно з прибуттям в суд поверненням з суду до робочого місця адвоката), підготовка та подання адвокатом заяви №010-04/22-Пв/2-06 від 06.04.2023 про розгляд справи без участі адвоката, у випадку його неприбуття до суду (включно з прибуттям в суд, поверненням з суду до робочого місця адвоката), представництво у справі (включно з прибуттям в суд, поверненням з суду до робочого місця адвоката протягом часу здійснення судового провадження: 1) протягом 5-ти місяців з моменту укладення сторонами додаток №2 від 12.10.2022 до договору про надання правової допомоги №010-04/22 від 29.04.2022, 2) протягом 5-ти місяців з моменту укладення сторонами додаток №2 від 12.10.2022 до договору про надання правової допомоги №010-04/22 від 29.04.2022 р. ( з 13.03.2023) 06.04.2023, 07.04.2023, складання адвокатом цього розрахунку, підготовка та подання адвокатом заяви №010-04/22-Пв/2-07 від 19.04.2023 про розподіл судових витрат, загальна кількість затраченого часу 16,75, загальна кількість часу що підлягає оплаті 16,75. Включно з п.10 цього розрахунку - по 500,00 грн. за участь (представництво) в кожному судовому засіданні та/або за кожне прибуття до суду ( в разі якщо судове засідання не відбулося чи було перенесено або відкладено).

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Зазначена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

Водночас суд зауважує, що норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, суд, визначаючи суми відшкодування, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За правилами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 по справі № 922/1163/18).

Слід зауважити про те, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення в разі зазначення фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Суд наголошує на тому, що для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару оцінку співмірності витрат на професійну правничу допомогу слід надавати з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У вимірі обставин справи суд вказує на те, що розглянутий судом спір виник із договірних правовідносин. Правова регламентація спірних правовідносин є чіткою, національне законодавство у відповідній частині труднощів для розуміння не викликає.

Судом враховано кількість процесуальних документів, підготовлених представником відповідача для даної справи, яка була незначною та не вимагала від адвоката витрат надмірних зусиль для їх підготовки.

Таким чином, заявлені до відшкодування 6500 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи.

Відтак з огляду на незначну складність справи суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача, повинен становити 2000 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на користь відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Щодо покликань представника позивача щодо розбіжностей між датами укладення договору про надання правової допомоги та розрахунку-звіту про обсяг наданої правової допомоги та обсяг правової допомоги що підлягає сплаті, то такі не заслуговують на увагу та суд погоджується з доводами представника відповідача, що дата розрахунку-звіту про обсяг наданої правової допомоги та обсяг правової допомоги що підлягає сплаті - 19.04.2022, є опискою. Вірною слід вважати дату - 19.04.2023, вказане узгоджується з відомостями, зазначеними у вказаному розрахунку, зокрема, щодо поданих процесуальних документів по справі, зокрема,. клопотання про відкладення розгляду справи від 31.10.2022, 04.01.2023, подання заяви про докази на підтвердження судових витрат від 04.01.2023, заяви від 14.03.2023 про відмову від виклику свідка від 14.03.2023 і т.д. Відтак, суд не бере до уваги такі доводи представника позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 246, 258-260, 270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача про ухвалення рішення про судові витрати - задовольнити частково.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 05.06.2023.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий 10.09.1996 Ужгородським МВ УМВС в Закарпатській області РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 ,що діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги №173 від 12.05.2022, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність №21/459 від 27.05.2005.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 , виданий 01.01.1999 Ужгородським МВ УМВС в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: Костяков Дмитро Володимирович, що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової допомоги) Серії АО №1071563 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗР №21/1512 від 05.07.2018.

Суддя І.О. Шепетко