Справа № 461/1743/23
Провадження № 2/461/946/23
УХВАЛА

Іменем України

30.05.2023 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Гель І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №461/1743/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Жук Ростислав Стефанович звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , особистий ідентифікаційний № НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , у період з 01 серпня 2017 року по 19 листопад 2020 року. Окрім того, просить суд визнати за ОСОБА_6 право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в Україні, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) ; квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) ; квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101); квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101); квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Визнати за громадянином Турецької Республіки - ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), особистий ідентифікаційний № НОМЕР_2 право власності на нерухоме майно, яке було придбане за період з 2016 року по 2022 рік та знаходиться в Турецькій Республіці.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

29.05.2023 представник позивача ОСОБА_1 через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101); квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 36,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101); квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 84,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2020, однак проживали однією сім`єю в одній квартирі, вели спільний побут, спільно проводили час, відпочивали, подорожували, разом святкували сімейні свята з серпня 2017 року. Представник позивача зазначив, що за час проживання спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторони набули у власність наступне нерухоме майно на території України , а саме: 12.04.2018 придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 м2, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Покупцем цієї квартири є ОСОБА_8 (Договір купівлі-продажу серія та номер: 443 від 12.04.2018 р.); 19.06.2018 придбано квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Покупцем цієї квартири є ОСОБА_3 ; 25.05.2019 придбано квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Покупцем цієї квартири є ОСОБА_3 (Договір купівлі-продажу серія та номер: 5288 від 25.05.2019); 19.09.2019 придбано квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Покупцем цієї квартири є ОСОБА_8 (Договір купівлі-продажу серія та номер:9177, 9178 від 19.09.2019). Окрім того, перебуваючи у шлюбі 19.11.2020 сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Покупцем цієї квартири є ОСОБА_8 (Договір купівлі-продажу серія та номер: 13, 14 від 06.01.2021). Також, представник позивача повідомив, що 08 травня 2023 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Представник стверджує, що сторонам не вдалося врегулювати питання поділу спільно нажитого майна в досудовому порядку, оскільки відповідач категорично відмовляється ділити спільно нажите майно, оскільки вважає, що майно зареєстроване за ним та позивач не має жодного відношення та майнових прав на вказане вище майно. Представник зазначив, що ОСОБА_8 може самостійно відчужити майно без згоди на це ОСОБА_3 , як співвласника вказаного майна, набутого за час спільного проживання та за спільні кошти, а тому існує реальна загроза неправомірного та незаконного продажу спільного майна, що може спричинити неможливість або ж утруднення виконання рішення суду. Просить заяву задоволити та накласти арешт на перелічене майно.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав, просив таку задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення заяви про забезпечення позову заперечила.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. (п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що предметом спору є встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу громадянки України ОСОБА_3 та громадянина Турецької Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у період з 01 серпня 2017 року по 19 листопад 2020 року, а також визнання право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, зокрема: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101); квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101); квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101), на які представник позивача просить накладсти арешт з метою забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) належить на праві власності ОСОБА_10 , яка набула право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі продажу квартири серії та номер 8020 від 02.12.2022, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333061271 від 22.05.2023.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №333060198 від 22.05.2023 квартира АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) належить на праві власності ОСОБА_10 , яка набула право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі продажу квартири серії та номер 714 від 10.02.2023.

Слід зазначити, що ОСОБА_10 набула право власності на нерухоме майно до моменту подання позивачем даного позову. Окрім того, вимог до такої не заявлено, відтак у суду відсутні підстави для вжиття заходу забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що не належить відповідачу, оскільки вжиттям такого заходу порушуватимуться права та законні інтереси особи, яка не є учасником даної справи.

Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 463/7534/19.

Окрім того, судом встановлено, що 19.11.2020 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №308552396 від 30.08.2022, квартира АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) належить на праві власності ОСОБА_4 , який набув право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі продажу квартири серії та номер 13,14 від 06.01.2021, тобто в період шлюбу із позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ризик відчуження відповідачем квартири АДРЕСА_5 , яка є предмету спору у даному випадку відсутній, зважаючи на те, що квартира є об`єктом нерухомого майна, відтак, будь-який правочин щодо такого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, при цьому, нотаріуси зобов`язані дотримуватись положень, які містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в частині з`ясування згоди на таке відчуження другого з подружжя, щодо майна набутого у шлюбі.

Будь-яких інших обставин, які б давали підставу для вжиття заходів забезпечення позову заява не містить.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що твердження представника позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду є необґрунтованими та не знаходить підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №461/1743/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали суду виготовлено 05.06.2023.

Суддя Зубачик Н.Б.