ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/5096/21

провадження № 22-ц/4809/607/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник - адвокат Вишня Ганна Вікторівна, на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І. М.) від 07 липня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дитини.

06 липня 2022 року від представника позивача адвоката Бойко Зої Сергіївни до місцевого суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 236 ЦПК України, а саме у зв`язку введенням в Україні воєнного стану і проходженням ОСОБА_1 військової служби в одній з військових частин.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дитини до закінчення воєнного стану в Україні.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2022 року, ОСОБА_2 , від імені якої діє представник - адвокат Вишня Ганна Вікторівна. Подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це судове рішення, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що ухвала місцевого суду була постановлена за першої неявки до суду відповідача та її представника, що позбавило їх можливості висловити свої заперечення стосовно клопотання представника позивача.

Крім того, зазначає, що суду не було надано доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 дійсно перебуває у складі Збройних Сил України на дату зупинення провадження.

Також в апеляційній скарзі наголошено, що найскоріше вирішення будь-якого спору щодо дитини відповідає її найкращим інтересам, а зупинення провадження у справі може зашкодити таким інтересам.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі суд керувався імперативною нормою п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з неможливості її розгляду у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі у складі ЗСУ, переведених на воєнний стан.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та необгрунтованим.

Суд першої інстанції встановив і матеріали справи підтверджують, що 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх спільної дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2021 року відкрито провадження у справі.

Розгляд справи суд першої інстанції не завершив, рішення у справі не ухвалив.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення (ст.. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану не можуть бути обмежені, зокрема, гарантовані ст. 55 Конституції України право на судовий захист, зокрема апеляційний перегляд справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Проте, забезпечуючи своєчасний, в межах встановлених процесуальним законом строків, розгляд справи суд не може допускати порушення основних засад судочинства таких, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність і відкритість судового процесу, пропорційність.

У зв`язку із цим законодавець визначив у процесуальних законах обставини за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а також обставини, за яких він може на власний розсуд, з огляду на конкретні обставини справи, зупинити провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 2 ст. 251 цього Кодексу до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана норма є імперативною. Її суть зводиться до того, що учасник справи (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) на час розгляду справи в суді виконує конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Основного Закону та у зв`язку з цим не може реалізувати свої процесуальні права та нести процесуальні обов`язки.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Отже, зупинення провадження у справі має тимчасовий характер і не може розглядатися, як відмова у судовому захисті.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, низкою Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався (Указ № 133/2022 від 14 березня 2022 року, Указ № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, Указ № 341/2022 від 17 травня 2022 року, Указ № 573/2022 від 12 серпня 2022, Указ № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, Указ № 58 від 06 лютого 2023 року, Указ № 254/2023 від 01 травня 2023 рок).

Наразі строк дії воєнного стану в Україні є продовженим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2022 року у справі ЄУН 456/2541/19 зроблено висновок: «Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 вказано: «Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду у справах № 757/52540/16-ц, № 501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Однак клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не супроводжене жодним доказом, який би підтверджував істинність стверджувальних обставин, які можуть слугувати законною підставою зупинення провадження у справі.

Суд першої інстанції безпідставно вважав доведеними обставини, які мають значення для зупинення провадження по справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Отже, місцевий суд зробив передчасний, необґрунтований висновок, а отже безпідставно зупинення провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржену ухвалу суду скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув питання про зупинення провадження за відсутності відповідачки та її представника, то апеляційний суд не бере їх до уваги так, як ОСОБА_2 та її представник адвокат Вишня Г. В. були повідомлені про час та місце судового засідання 07 липня 2022 року, що підтверджується розпискою (а. с. 186), але згідно з довідкою секретаря судового засідання (а.с. 192) до суду не з`явилися без зазначення причин неявки, зокрема поважних.

Керуючись статями 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Вишня Ганна Вікторівна, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2022 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дитини - направити для подальшого розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник