ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3911/23 Справа № 201/6404/22 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2022 року КП Дніпроводоканал звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 6602,33 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн.

В обґрунтування позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради посилалося на те, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 де абоненту ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . В зв`язку з несплатою відповідачами оплати за надані послуги станом на 28 лютого 2022 року виникла заборгованість в сумі 5 537,75 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів, а також у відповідності до ст.625 ЦК України просив суд стягнути три відсотки річних в сумі 93,66 грн., інфляційне збільшення в розмірі 970,92 грн., а всього 6 602,33 грн. коп. та судовий збір в розмірі 2 481 грн. (а.с.3-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року в задоволенні позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення - відмовлено в повному обсязі (а.с.42-45).

Не погодившись із рішенням суду, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в частині солідарного стягнення суму інфляційного збільшення 970 грн. 92 коп та суму 3% річних в розмірі 93 грн. 66 коп., а також судовий збір (а.с.53-54).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення.

З приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 та станом на 28 лютого 2022 року мається заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 5 537,75 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також у відповідності до ст.625 ЦК України просив суд стягнути три відсотки річних в сумі 93,66 грн., інфляційне збільшення в розмірі 970,92 грн.., а всього 6 602,33 грн. коп. та судовий збір в розмірі 2 481 грн.

Згідно долученого до позовної заяви розрахунку, в результаті неналежного виконання зобов`язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 28 лютого 2022 рік утворилась заборгованість у розмірі 5 537,75 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів.

Відповідно наданих відповідачем ОСОБА_1 квитанції №876С-2500-3ХЕ2-8В75 від 03 листопада 2022 року та квитанції № 50МА-99В5-ВВ63-Х3ХВ від 04 листопада 2022 року відповідачами сплачено заборгованість за воду та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 в розмір 1 400 грн. та 4 200 грн. , а всього 5 600 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що сума боргу зі сплати за послуги водопостачання та водовідведення відповідачами сплачено, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог у частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, суд зазначає наступне, що позивачем не надано доказів щодо розрахунку індексу інфляції та 3% річних, а тому вимоги позивача в цій частині позовних вимог не підлягають задоволенню.

Рішення суду оскаржується лише частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, тому в іншій частині апеляційним судом не ревізується.

Погодитися з висновками суду в частині відмови у задоволенні позову, колегія суддів не може.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.160 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною 2 ст.317 ЦК України встановлено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно долученого до позовної заяви розрахунку, в результаті неналежного виконання зобов`язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 28 лютого 2022 рік утворилась заборгованість у розмірі 5 537,75 грн., також позивачем розраховано індекс інфляції 970, 92 грн та 93,66 грн 3 % річних.

Суд 1 інстанції не звернув уваги на наявний в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.11), не обґрунтував підстави відхилення такого розрахунку, який відповідачами не спростовано та не надано власного.

Зазначений розрахунок на думку колегії суддів є належним доказом по справі і вимоги щодо стягнення зазначених сум - обґрунтовані.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості, за суми 3 % річних та інфляційного збільшення підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позовних вимог на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2481 грн. судового збору (а.с. 1,2), за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3721 грн. (а.с.57), а всього 6202 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, з кожного окремо по 3101 грн.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду 1 інстанцїі підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо солідарного стягнення суми інфляційного збільшення та суми трьох відсотків річних та витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року - скасувати в частині відмови у солідарному стягненні з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради індексу інфляції та 3 % річних.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про стягнення індексу інфляції та 3 % річних - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради суму інфляційного збільшення 970 грн, 92 коп. та суму 3 % річних в розмірі 93 грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 3101 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 3101 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: