КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5413/14-ц
Провадження № 6/488/47/23
УХВАЛА

Іменем України

05.06.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Панасюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву Державної судової адміністрації України про зміну способу і порядку виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 22.04.2021 у справі № 488/5413/14 позов прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, ДП Миколаївське лісове господарство до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визнання незаконним та скасування п. 75 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року, пунктів 33, 33.2 розділу 4 рішення міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акту, зобов`язання повернути земельну ділянку, був задоволений частково.

Визнано незаконним та скасувано пункт 75 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 38/30 від 01.10.2009 року.

Визнано незаконним та скасувано пункти 33,33.2 розділу 4 рішення Миколаївської міськради № 47/51 від 25.06.2010 року.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_3 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку, площею 1000 кв.м. з кадастровим номером :05:031:0047, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовлено.

Стягнуто в прибуток держави з Миколаївської міськради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 480,38 грн. із кожного.

На виконання зазначеного рішення Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист.

ДСА України направила виконавчий документ на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області. Проте, виконавчий документ був повернутий органом Казначейства на адресу ДСА України у зв`язку з тим, що Миколаївська міська рада не обслуговується та не має жодних відкритих рахунків в органах Казначейства Київської області, відтак неможливо здійснити безспірне списання коштів з рахунків боржника.

Згідно з нормами Бюджетного Кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України і управління наявними коштами Державного бюджету України. Зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України передбачено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011.

Згідно з пунктом 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.

Згідно з пунктом 9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли, зокрема, боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання.

Посилаючись на викладене, заявник зазначає, що виконати рішення суду в частині стягнення з Миколаївської міськради в прибуток держави судового збору у зазначений в рішенні суду спосіб та порядок, - неможливо, а тому він просить змінити спосіб та порядок виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.04.2021 року у справі № 488/5413/14-ц, в частині стягнення судового збору з Миколаївської міської ради, шляхом стягнення судового збору у розмірі 480,38 грн. з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради () на користь держави.

В судове засідання особи, які брали участь у справі а також представник заявника не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, тому їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви. В своїй заяві Державна судова адміністрація України просила розглядати справу без участі її представника.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню через наступне.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України" право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до частини 3 даної статті, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Так, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст. ст. 1, 2) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Стаття 22 цього Кодексу до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Отже, Миколаївська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має.

Фінансові ресурси закріплено за виконавчими органами Миколаївської міської ради, які і є розпорядниками коштів бюджету міської ради, саме до їх повноважень віднесено виконання місцевого бюджету.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідним задовольнити вимоги Державної судової адміністрації України та замінити спосіб і порядок виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 353, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.04.2021 року у справі № 488/5413/14, стягнувши на користь держави судовий збір у розмірі 480,38 грн. з Миколаївської міської ради через Виконавчий комітет Миколаївської міської ради ().

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева