ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/9357/22
Провадження № 22-ц/821/777/23
категорія: 312000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» про відшкодування матеріальних та моральних збитків, у складі: головуючого судді Скляренко В. М., повний текст рішення виготовлений 30 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ТОВ «Черкасигаз Збут» про відшкодування на їх користь матеріальні та моральні збитки.

Позовні вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками житла, до якого відповідачем надавались послуги з газопостачання.

У червні 2022 року відповідач надіслав їм квитанцію для оплати послуг газопостачання за травень 2022 року на суму 78,90 грн, яка була оплачена ОСОБА_1 16.06.2022.

Натомість в подальшому позивачам стало відомо, що з 01.05.2022 послуги з газопостачання до їх житла здійснює ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» і саме на користь такої юридичної особи слід здійснювати платежі з оплати послуг газопостачання, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про повернення переплати у сумі 78,90 грн, але відповідачем такі кошти не були повернуті та не надано позивачу ніякої відповіді.

ОСОБА_2 також зверталась до відповідача з заявою, в якій просила повернути ОСОБА_1 переплату з оплати вартості послуг газопостачання у сумі 78,90 грн, але її звернення також залишилось без належного реагування з боку відповідача.

Зазначали, що ігнорування звернень позивачів та недотримання умов нормативних актів призвело до душевних страждань та завдало психологічних травм позивачам.

Просили суд стягнути з ТзОВ «Черкасигаз Збут» на їх користь завдані їм збитки в сумі 78,90 грн, а також стягнути в якості відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 10000 грн, а на користь ОСОБА_2 20000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що сума переплати 78,90 грн фактично повернута ОСОБА_1 , який не виконав належним чином вимоги відповідача щодо подання всіх необхідних документів для здійснення повернення переплати, тому затримка у здійсненні поверненні коштів є виправданою.

Щодо моральної шкоди, то суд першої інстанції дійшов висновку, що у виставленні рахунку на ім`я позивача відсутня вина відповідача, оскільки останній діяв правомірно, а спірна ситуація виникла внаслідок особливостей державного регулювання надання послуг з постачання природного газу побутовим споживачам, обумовлених критичною ситуацією на ринку надання таких послуг. Несвоєчасність повернення позивачу сум переплати обумовлена поведінкою самого позивача, оскільки він не дотримався публічних вимог щодо подання документів, необхідних для здійснення повернення коштів. Натомість, фактичне повернення суми переплати було здійснено на користь позивача 17.11.2022, тобто ще до відкриття провадження у справі (20.12.2022).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 21 квітня 2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав оцінки та не врахував, що відповідач ТОВ «Черкасигаз збут» порушив пп. 13 п. 6.2 Типового договору, а саме не проінформував споживачів протягом трьох днів від дати, коли йому стало відомо про неспроможність продовжувати постачання природного газу споживачам, у зв`язку з відсутністю у нього необхідного ресурсу для потреб побутових споживачів.

Зазначає, що рахунок на травень 2022 року відповідач виставив позивачу ОСОБА_1 безпідставно, неправомірно, заздалегідь знаючи, що ним не укладено договір на поставку газу для побутового споживача з оптовим продавцем на 2022 рік, у зв`язку з чим і не розмістив річну пропозицію на період з 01.05.2022 по 30.04.2023 на своєму сайті.

Вважає, що відповідач свідомо виставив ОСОБА_1 безтоварний рахунок за непоставлений газ у травні 2022 року, чим завдав збитків на суму 78,90 грн. Повертаючи вказану суму коштів, відповідачем не було вказано в квитанції за що саме повертаються кошти, крім того, кошти надійшли з рахунку громадянки ОСОБА_3 за ТзОВ «Черкасигаз збут».

На ряду з цим, відповідач порушив умови розділу ІІ Правил постачання природного газу, перевищив свої права та займається самоправством, безпідставно та незаконного вимагаючи з позивача ОСОБА_1 документи з персоніфікованими даними.

ОСОБА_2 вважає, що її права також порушені, як співвласника спільної з ОСОБА_1 квартири.

Щодо моральної шкоди, то вважають, що відповідач практично морально знущався над позивачами з 18 липня 2022 року, змушуючи їх буквально випрошувати повернення своїх коштів через різні інстанції, в кінцевому результаті змусив звернутися до суду.

Неправомірними діями відповідача, їм завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі 10000 грн та 20000 грн, яка полягає у переживаннях та моральних стражданнях, у зв`язку із докладанням додаткових зусиль, витрачання нервів, здоров`я, часу для вирішення даного питання. Вони хворіють та постійно вживають ліки, а тому додаткові психоемоційні напруження та хвилювання негативно відображаються на загальному стані її здоров`я, що значно поглиблює моральні страждання.

25 травня 2023 року від ТОВ «Черкасигаз Збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2023 - без змін.

Вважає вірним висновком суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у виставленні рахунку на ім`я ОСОБА_1 та відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачем моральної шкоди.

Також вважає, що судом першої інстанції ухвалене судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга не містить підстав для її задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно зі Свідоцтвом на право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.07.1997, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3).

З рахунку за травень 2022 року та квитанції № 0.0..2 від 17.06.2022 вбачається, що в червні 2022 року відповідач надіслав на адресу ОСОБА_1 рахунок на оплату за спожитий природний газ за травень 2022 року на суму 78,90 грн, який був оплачений ОСОБА_1 17.06.2022 (а.с. 6, 7).

19.07.2022 ОСОБА_1 направив на електронну адресу відповідача електронного листа на тему «Заява про повернення переплати за газ», в якому в якості додатків містились два файли підписані ЕЦП з назвами «Банк реквізити М.С.В.» та «заява Газзбут» (а.с. 8).

22.07.2022 ОСОБА_1 направив звернення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у відповідь на яке отримав листа НКРЕКП за вих. №8672/16.5.2/7-22 від 19.08.2022, в якому зазначено, що відповідно до інформації, наданої ТзОВ «Черкасигаз збут», для повернення переплати за послуги постачання природного газу, в додаток до заяви ОСОБА_1 необхідно надати перелік документів: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, квитанції про оплати (оригінали або копії) та довідку з банку з реквізитами карткового рахунку (а.с. 42).

25.07.2022 ОСОБА_2 звернулась до Черкаської обласної державної адміністрації з заявою, в якій висловила незгоду з діями ТзОВ «Черкасигаз збут», яке розмістило на своєму офіційному сайті інформацію про порядок повернення переплати громадян за спожитий газ та вимагає до заяви про повернення переплати додавати копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, квитанції про оплати (оригінали або копії), довідку банку з реквізитами карткового рахунку, а також завіряти відповідні документи за допомогою ЕЦП у випадку їх направлення на електронну скриньку ТзОВ «Черкасигаз збут» (а.с. 52).

Згідно з листом від 12.08.2022 за вих. №02/13-01.02-04/М-92, за підписом директора департаменту інфраструктури та житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 було повідомлено про порядок подання заяви про повернення споживачам переплати з оплати послуг постачання природного газу (а.с. 43-45).

Аналогічні за своїм змістом роз`яснення містилися і у листі від 10.08.2022 за вих. №М-1167/5 за підписом директора ТзОВ «Черкасигаз Збут», направленому ОСОБА_2 (а.с. 53).

14.09.2022 ОСОБА_2 склала заяву (звернення) на електронну адресу відповідача, в якій просила повернути ОСОБА_1 сплачені кошти за непоставлений газ по незаконно виставленому рахунку за травень 2022 року (а.с. 5).

Згідно квитанції №3 від 17.11.2022 ТОВ «Черкасигаз збут», через ОСОБА_3 , здійснило грошовий переказ на банківський рахунок ОСОБА_1 на суму 78,90 грн (а.с. 29).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Предметом спору є грошові кошти у сумі 78,90 грн, сплачені ОСОБА_1 ТОВ «Черкасигаз Збут» за поставку природного газу за травень 2022 року та моральна шкода за їх не виплату.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до п. 2, п. 3, п. 4, п. 7 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, ЗУ «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу та оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ), до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

В ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Акцептуванням Типового договору є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу та об`єм фактичного споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача.

Пунктом 5 розділу І Правил постачання природнього газу визначено, що постачальник природного газу суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Відповідно до визначень, наведених у п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктом 7.1 Типового Договору, визначено, що Оператор ГРМ зобов`язаний, зокрема забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу ГРС.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природнього газу постачальник, який постачає або планує постачати природний газ побутовим споживачам, зобов`язаний розмістити на власному вебсайті та пропонувати всім побутовим споживачам базову річну пропозицію строком дії з 01 травня по 30 квітня наступного року, умови якої повинні відповідати обов`язковим умовам, визначеним цими Правилами та типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам (далі обов`язкові умови базової річної пропозиції).

Строк дії базової річної пропозиції не залежить від початку постачання природного газу побутовому споживачу та триває до 30 квітня.

Постачальник не має права протягом періоду дії базової річної пропозиції (з 01 травня по 30 квітня наступного року) збільшувати ціну природного газу, який постачається в рамках базової річної пропозиції.

Відповідно до п. 23 розділу 3 Правил постачання природнього газу, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується.

При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ, визначеними згідно з умовами договору розподілу природного газу в розрахунковому періоді.

Відповідно до розділу ІХ глави 4 п. 4 Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).

Згідно з п. 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Пунктом 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно з п. 9 розділу VII цих Правил спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду.

Згідно з п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Таким чином, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. У випадку переплати, сума або зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Тобто споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу, якщо він фактично споживав його.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу, який постачав відповідач за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 ).

На ряду з цим, ОСОБА_2 не є стороною договору постачання природного газу побутовим споживачам, особисто не здійснювала ніяких дій, пов`язаних з оплатою послуг відповідача за травень 2022 року, не є представником ОСОБА_1 у правовідносинах останнього з відповідачем, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що остання не має відношення до порядку виконання договору постачання природного газу побутовим споживачам та питання повернення сум переплати.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2022 року відповідач надіслав на адресу ОСОБА_1 рахунок на оплату за спожитий природний газ за травень 2022 року на суму 78,90 грн, який був оплачений ОСОБА_1 17.06.2022.

Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.06.2022 за № 637/37973 зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01.05.2022 постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем направлено позивачу ОСОБА_1 рахунок на оплату вартості спожитого у травні 2022 року природного газу в першій половині червня 2022 року. У свою чергу зміна постачальника послуги газопостачання відбулась на підставі наказу Міністерства енергетики України №198 від 08.06.2022, який набув чинності лише 24.06.2022.

При цьому, доказів того, що у травні 2022 року постачання природного газу до квартири позивачів не здійснювалось чи здійснювалось неналежним чином матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність протиправного характеру дій відповідача при надсиланні квитанції на оплату.

Дізнавшись про зміну постачальника, позивач ОСОБА_1 в рамках досудового врегулювання спору направив відповідачу 18.07.2022 заяву з проханням повернути зайво переплачені кошти у розмірі 78,90 грн з підстав того, що вказані кошти є неправомірно встановлені рахунком відповідача, хоча ТОВ «Черкасигаз Збут» в подальшому не є постачальником газу.

У відповідь на звернення 19.08.2022 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність в додаток до заяви на повернення коштів надати перелік наступних документів, а саме: копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, квитанції про оплату (оригінал або копію) та довідку з банку з реквізитами карткового рахунку.

Тобто, відповідач не відмовляв у поверненні сплачених споживачем коштів, а вказав на порядок такого повернення та документи, які необхідно надати для такої виплати.

Дії відповідача щодо визначення порядку повернення коштів оскаржено не було.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили стягнути збитки у сумі 78,90 грн, як переплату та моральну шкоду, за неповернення завданих збитків на письмове звернення позивачів.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі, а 17.11.2022 заявлена позивачами сума збитків повернута відповідачем, тобто ще до відкриття провадження у даній справі.

Отже, відповідач по справі, після надання позивачем ОСОБА_1 необхідних документів, повернув переплату споживача ОСОБА_1 у розмірі 78,90 грн.

Вимог про стягнення коштів за затримку в розрахунку також заявлено не було.

Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, враховуючи позицію сторін та норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачами порушення їх прав.

Щодо стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під час вирішення спорів про відшкодування збитків доказуванню підлягає факт заподіяння збитків, протиправність дій заподіювача збитків, а також причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками, що настали.

Законами № 2189-VIII і № 1875-IV «Про житло-комунальні послуги» не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст. ст. 16 та 23 ЦК України і ст. 4 та ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц та постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/3509/18.

Установивши, що відповідач діяв правомірно, переплата позивачу ОСОБА_1 повернута, а заявлена моральна шкода позивачем жодним чином не обґрунтована та не доведена, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, пов`язаної із затримкою повернення ним суми переплати за спожитий природний газ.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд приходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржників, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, тому у відповідності до вимог ст. 375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак