СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3104/23
ун. № 203/1705/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського районного суду м.Дніпропетровськ з позовом до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування шкоди .

Ухвалою Кіровоградського районного суду м.Дніпропетровськ від 04.04.2023 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 року визначено головуючого суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., 05.05.2023 року справу передано судді.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що справу слід направити за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі, якщо відсутні підстави для залишення заяви без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Разом з тим, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України (ч. 9 ст. 187 ЦПК України).

Згідно положень ЦПК України існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України).

В позовній заяві позивачем чітко вибрана, згідно положень ЦПК України, альтернативна підсудність, оскільки даний спір є спором про право та враховано суб`єктивний склад сторін, обставини і місце заподіяння шкоди, предмет спору.

Згідно відповіді № 75063 від 16.05.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, який сформовано для визначення підсудності, ОСОБА_1 особу не знайдено.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Виходячи із правил підсудності, встановлених ст. 28 ЦПК України, дана справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суд зобов`язаний передати справу на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Як визначено у постанові Великої Палати Верхованого Суду від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19 "Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в справі.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отож, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону."

Таким чином, враховуючи те, що з матеріалів позовної заяви встановлено, що представником позивача правильно визначена підсудність справи, за правилами альтернативної підсудності, за його вибором, належних доказів зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання ОСОБА_1 у Святошинському районі м. Києва не надано, за даними Єдиного державного демографічного реєстру встановити місце проживання/реєстрації особу позивача не знайдено, місце заподіяння шкоди є м.Маріуполь, Іллічівський р-н, територіальна підсудність судових справ з Іліччівського районного суду м.Маріуполя змінена на Кіровоградький районний суд м.Дніпропетровська суддя приходить до висновку про направлення матеріалів позовної заяви за підсудністю до Кіровоградького районного суд м.Дніпропетровська за місцем заподіяння шкоди відповідно до ч.6 ст. 28 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.27, 28, 30, 31, 187 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування шкоди передати на розгляд за підсудністю до Кіровоградького районного суд м.Дніпропетровська (49006, Дніпро, вул. В.Антоновича, 59).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів из дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб