Справа № 369/5517/23
Провадження №2/369/3913/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Благоустрій Крюківщини» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

18.08.2023 року головуюча суддя Дубас Т.В. до відкриття провадження у справі заявила самовідвід у даній справі з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки відповідач у вказаній справі ОСОБА_1 , є присяжним, вирішує справи у складі Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Розглянувши заяву головуючої судді Дубас Т.В. про самовідвід у даній справі, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 1, 2, 9 статті 40 ЦПК України визначає, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Стаття 63 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" регламентує, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Дубас Тетяни Володимирівни про самовідвід у розгляді цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Благоустрій Крюківщини» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, - задовольнити.

Передати дану справу для повторного розподілу між суддями Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку, передбаченому ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Тетяна ДУБАС