Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1012/23

02 червня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,--

УСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У шлюбі у них народилося двоє дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_7., які на даний час проживають з ним.

Стверджує, що відносини між ним та його дружиною погіршилися, між ними немає взаєморозуміння, що в кінцевому результаті привело до постійних сварок, та як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Внаслідок цього з 2021 року вони разом не проживають, шлюб існує формально. Неповнолітні діти з грудня 2021 року проживають разом з ним, перебувають на його утриманні та самостійному вихованні. Враховуючи, що шлюб між ними існує формально, сторони не підтримують сімейні відносин, проживати у такому шлюбі він не бажає, просив розірвати шлюб, а малолітнього сина ОСОБА_5 , 2012 р.н., залишити проживати разом з ним.

Стислий виклад позиції позивача:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити, шлюб, зареєстрований 01.10.2005 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 163, розірвати. Малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишити проживати з батьком ОСОБА_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила письмова заява, згідно якої просить справу слухати її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує, так як шлюб існує формально, жодних відносин вони не підтримують, примирення між ними не можливе? не заперечує, щоб неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишились проживати разом з батьком.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2023 провадження по даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 01.10.2005 сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 163, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6).

У шлюбі в сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 7.8).

Відповідно до акту обстеження умов проживання за № 704 від 31.05.2023, складеного депутатом Надвірнянської міської ради, ОСОБА_2 проживає разом із двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , та неповнолітні діти перебувають на його утриманні та самостійному вихованнні, а також під його наглядом (а.с. 25).

Сторони не підтримують шлюбних відносин з 2021 року та не проживають разом, поновлювати їх наміру не мають.

Спір між сторонами щодо залишення проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, відсутній.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу Українисімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.1 та 3 ст.55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 56 цього Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, категоричну позицію сторін при розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, подальше збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу необхідно задовільнити.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з батьком, що визнається сторонами і у суда немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання ( а.с. 25).

Також в судовому засіданні встановлено, що між сторонами на момент розгляду справи був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли, суд його не вирішував.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України).

Отже суд враховує, що неповнолітній син сторін ОСОБА_5 - 2012 р.н., після фактичного припинення шлюбних відносин сторін до розірвання шлюбу проживає з батьком та знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні, з врахуванням позиції відповідача щодо визнання позову повністю, а також відсутності спору щодо того, з ким із батьків буде проживати неповнолітня дитина, суд дійшов висновку про залишення малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після розірвання шлюбу проживати з батьком ОСОБА_2 .

Висновки суду:

Враховуючи, що сім`я позивача та відповідачки фактично розпалася та існує тільки формально, оскільки протягом тривалого часу вони не підтримуюсь сімейних стосунків і не ведуть подружнього життя, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, а також, що неповнолітній син ОСОБА_5 - 2012 р.н., до розірвання шлюбу проживає з батьком та знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні, що у сторін відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати неповнолітня дитина, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю та про необхідність розірвання шлюбу між сторонами та про залишення малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу проживати з батьком ОСОБА_2 .

На підставі ст.ст. 7, 24, 55, 112, 113, 160 СК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовільнити.

Шлюб, зареєстрований 01 жовтня 2005року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у Відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 163 - розірвати.

Малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після розірвання шлюбу залишити проживати з батьком ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 02.06.2023.

Суддя Міськевич О.Я.