Справа № 710/45/23
Провадження № 2/710/151/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

секретарів судового засідання Гадіон К.В., Титаренко Б.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієна Іншуранс груп», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

11.01.2023 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на його користь матеріальні збитки у сумі 34 621,38 грн та моральну шкоду у сумі 1731,06 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у сумі 100 000 грн. 00 коп.

Позивач мотивував свій позов тим, що ОСОБА_2 31.07.2019 близько 08:30 год, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 із змінами, рухаючись по проїзній частині вул. Заводська в с Матусів Звенигородського (на той час Шполянського) району Черкаської області від центру населеного пункту в напрямку до с. Сигнаївка Звенигородського (на той час Шполянського) району Черкаської області, змінив напрям руху ліворуч, не вибравши у встановлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій продовжив рух та допустив наїзд на перешкоду - велосипедиста ОСОБА_4 , яка рухалася керуючи велосипедом у протилежному напрямку. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17.07.2020 № 05-6-01/167, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проксимального епіметафізу (верхня третина) лівої гомілкової кістки із крововиливами в м`які тканини даної області, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідно до поліса № АО/1103983 ОСЦПВВНТЗ у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Отже, на думку позивача, саме відповідачі повинні нести матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП потерпілій.

Відповідач 1 надав суду відзив, в якому вказав, що у нього відсутній обов`язок виплатити страхового відшкодування, оскільки відповідно до ст. 6 Закону обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини страхувальника, тобто відповідача-2, у вчинені ДТП, крім того вказав, що потерпілою не подано заяви про виплату страхового відшкодування, а також зазначив, що не погоджується із розміром матеріальної шкоди, так як частина чеків є не читабельними, або містять ліки не за призначенням.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , застрахована відповідно до поліса № АО/1103983 ОСЦПВВНТЗ у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Отже, саме відповідачі повинні нести матеріальну та моральну шкоду внаслідок ДТП потерпілій.

Відповідач 2 надав суду відзив, який був залишений без розгляду оскільки поданий після закінчення процесуальних строків.

Крім того, відповідач 2 надав пояснення, в яких вказав, що він, як під час досудового розслідування по даній дорожньо-транспортній пригоді так і при розгляді кримінального провадження в суді винним себе не визнав і не визнаю в даний час. Цивільний позов не визнає повністю. Стверджує, що 31.07.2019 близько 08 годин 30 хвилин на автомобілі «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався від центру в с. Матусів в напрямку с. Сигнаївка. Навпроти Матусівського цукрового заводу в с. Матусів відповідач рухався по своїй смузі руху. Правил дорожнього руху не порушував, на зустрічну смугу руху не виїжджав. В зустрічному напрямку рухалась на велосипеді ОСОБА_4 , яка перетнула умовну осьову лінію, виїхала на полосу руху відповідача і, коли автомобіль уже зупинився, вона переднім колесом велосипеда вдарилась в автомобіль і впала з велосипеда, при цьому отримала тілесні ушкодження. Свою вину відповідач визнає лише в тому, що, побачивши кров на коліні у жінки похилого віку, яка вдарилась у автомобіль, терміново повіз її в приймальне відділення Шполянської ЦРЛ, де їй надали своєчасно медичну допомогу, при цьому відповідач залишив місце пригоди. Зазначає, що по дорозі в лікарню ОСОБА_4 просила у відповідача вибачення і говорила, що він не винуватий, а в дорожньо-транспортній пригоді винна вона сама, в матеріалах кримінального провадження є її першочергові пояснення в яких вона вказує, що вона виїхала велосипедом на зустрічні смугу дороги, де сталось зіткнення з автомобілем, який рухався їй на зустріч та по даному факту вона претензій ні до кого не має бо вважає, що дана подія сталася з власної необережності та просить припинити розгляд повідомлення від 31.07.2019. Також це підтверджено поясненнями ОСОБА_5 від 31.07.2019, яка є похресницею потерпілої ОСОБА_4 . Під час досудового розслідування ОСОБА_4 , та кум, однокласник її дочки, ОСОБА_6 дали неправдиві показання вказавши, що відповідач виїхав на зустрічну смугу руху і зіткнувся з велосипедом, яким вона керувала. Свої показання вони підтвердили під час слідчих експериментів, за результатами яких був складений висновок судової авто технічної експертизи № СЕ-19/124-22/4521-IT від 26.05.2022. 10.03.2023 відповідач звернувся до органів прокуратури з заявою щодо дачі неправдивих показів потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_7 . За результатами розгляду заяви відповідача зареєстровано кримінальне провадження № 0000136, в якому відповідача визнано потерпілим. Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000136 дізнавачем 28.04.2023 допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які показали про обставини за яких відбулась дорожньо-транспортна подія, а саме що потерпіла ОСОБА_4 виїхала на смугу руху відповідача і вдарилась велосипедом об його автомобіль, а потім упала на дорогу, внаслідок чого одержала тілесні ушкодження, також ці свідки показали, що на місці ДТП свідка ОСОБА_7 не було. Таким чином, в основу висновку судової авто технічної експертизи № СЕ-19/124- 22/4521-ІТ від 26.05.2022 були покладені неправдиві покази потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , якого на місці події взагалі не могло бути. Також відповідач 2 вказав, що на даний час, у зв`язку з військовим станом в Україні його сім`я перебуває у тяжкому матеріальному становищі, він та його дружина, ОСОБА_12 , не працюють. На життя відповідач заробляє випадковими заробітками. У відповідача на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дочка Альбіна хворіє бронхіальною астмою і потребує постійного лікування.

У судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримав та надав аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача 1 у суд не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач 2 та його представник у судове засідання з`явилися, заперечували проти задоволення позову з підстав викладених в поясненні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 17.01.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 03.05.2023 було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про перехід до загального провадження та відзив відповідача ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 22.05.2023 було задоволено клопотання про витребування доказів. Вирішено витребувати від канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області кримінальне провадження №710/695/22.

ІІ. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.12.2022 у справі №710/695/22 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (а.с. 11-13, том 1).

Відповідно до поліса №АО1103983 страхова відповідальність транспортного засобу з реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 31.07.2019 застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (а.с. 14, том 1).

За даними фінансових документів позивач витратила на лікування всього 34261,38 грн., зокрема: відповідно до товарних чеків були витрачені кошти на медикаменти в сумі 10481,38 грн (а.с. 15-21, том 1, 52-64 том 2); згідно з рахунком-фактурою № 47 від 06.08.2019, накладною № 38 від 08.08.2019 та квитанцією від 07.08.2019 вартість набору імплантів для остеосинтезу становить 15480,00 грн (а.с. 24-26, том 1); згідно з рахунком-фактурою № ЗЄ-0000309 від 08.08.2019 та видатковою накладною № ЗЄ-0000058 від 08.08.2019 вартість набору пластин для остеосинтезу проксимального відділу великогомілкової кістки та гвинта кортикального блокуючого самонарізного становить 4150,00 грн (а.с. 31-32, том 1) та згідно з рахунком-фактурою № ЗЄ-0000309 від 06.08.2019 та квитанцією від 08.08.2019 вартість набору металоконструкцій для остеосинтезу проксимального відділу великогомілкової кістки становить 4150,00 грн (а.с. 33- 34, том 1).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9214 та даними самої медичної картки №9214 ОСОБА_4 перебувала у стаціонарі з 02.08.2019 по 09.08.2019 з діагнозом закритий уламковий перелом проксимального епімітафізу лівої великогомілкової кістки із зміщенням уламків. Забійна рана лівої гомілки. Цукровий діабет, тип 11. Гіпертонічна хвороба 111-го ступеню. Гіпертензивне серце. Ризик 111. ІXC. АК та ПІК (невідомої давнини) СН 11А. У відділенні хворій було проведено операцію 05.08.2019: відкрита репозиція МОС виростків лівої великогомілкової кістки пластинами (а.с. 40-42, том 1).

За змістом Витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 455 ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Шполянської ЦРЛ з 31.07.2019 по 02.08.2019 з діагнозом закритий багатовідламковий через виростковий перелом лівої великогомілкової кістки. Рвана рана лівої гомілки. Садна правого колінного суглобу (а.с. 43-56, том 1).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 15.06.2021, адресованої Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», 31.07.2019 близько 08 години 30 хвилин, водій ОСОБА_2 , 1980 року народження, керуючи автомобілем, ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом, в якому перевозив живність (трьох годованих поросят), рухаючись в с. Матусів Шполянського районі, зі сторони с.Станіславчик в напрямку с. Сигнаївка, виїхав на зустрічну смугу руху де скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 відповідно до висновку СМЕ 05-6-01/167 від 17.07.2020 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я. По даному факту 05.09.2019 внесено відомості до ЄРДР за № 0000384 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , АІ застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», згідно полюсу № А0/1103983. ОСОБА_4 понесені матеріальні збитки у сумі 34026,20 коп. Просила здійснити виплату, понесених матеріальних збитків та моральної шкоди (а.с. 57-58, том 1).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17.07.2020 № 05-6-01/167 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимального епіметафізу (верхня третина) лівої гомілкової крововиливами в м`які тканини даної області, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, рану в середній третині лівої гомілки, яка діагностовано лікарем як забійна, що відноситься до категорії легких ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та садна в ділянці правого колінного суглобу, що відносяться до ушкоджень легкої тяжкості (а.с. 59-60, том 1).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 26.05.2022 за №СЕ-19/124-22/4521-ІТ у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди/ за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи водій автомобіля ВА3 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був для забезпечення безпеки дорожнього руху діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1.;12.1. Правил дорожнього руху України. ???У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у постанові слідчого вихідних даних велосипедист ОСОБА_4 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руку України. ???В причинному зв?язку з виникненням даної ДТП був виїзд автомобіля ВА3 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на смугу руху, яка призначена для зустрічного руху у момент, коли зменшення швидкості та навіть повна зупинка велосипедиста ОСОБА_4 не виключала можливості зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який до моменту зіткнення не гальмував та не зупинився (а.с. 61-66, том 1).

Відповідно до висновку експерта №4/368 від 02.06.2020 у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи водій ОСОБА_2 повинен був задля забезпечення безпеки дорожнього руху діяти відповідно до п.п. 10,1; 12,1 ПДР. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у постанові слідчого вихідних даних велосипедист ОСОБА_4 повинна діяти відповідно до вимог п. 12,3 ПДР. В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП був виїзд автомобілем ВАЗ 21093, р.н. НОМЕР_1 , на смугу руху, яка призначена для зустрічного руху у момент, коли зменшення швидкості та навіть повна зупинка велосипедиста ОСОБА_4 не виключала можливості зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ 21093, р.н. НОМЕР_1 , який до моменту зіткнення не гальмував та не зупинявся (а.с. 67-70, том 1).

За даними висновку експерта №СЕ-19/124-21/5558-ІТ від 28.04.2021 приймаючи до уваги, що покази водія ОСОБА_2 , дані ним під час проведення слідчого експерименту 19.04.2021 не можуть прийматися до уваги при подальшому дослідженні як технічно неспроможні, в постанові слідчого відсутні дані про інший механізм виникнення та розвитку ДТП (в наданих показах кримінального провадження наявні показання ОСОБА_4 та свідків, які також в суперечності в частині механізму виникнення та розвитку ДТП, тому на даному етапі об`єктивно вирішити питання не є можливим. Приймаючи до уваги, що покази водія ОСОБА_2 , надані ним при проведенні слідчого експерименту 19.04.2021 не можуть прийматися до уваги при подальшому дослідженні як технічно неспроможні, в постанові відсутні дані про інший механізм виникнення та розвитку ДТП (в наданих матеріалах кримінального провадження наявні покази велосипедиста ОСОБА_4 та свідків, які також є суперечливими в частині механізму виникнення та розвитку ДТП), тому на даному етапі об`єктивно вирішити питання не є можливим (а.с. 71-73, том 1).

Відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2023 до Реєстру були внесені відомості за ч. 1 ст. 384 КК України, номер кримінального провадження 0000136, дата реєстрації 15.03.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінальної справи №0000384 ввели в оману суд (а.с. 10, 29, том 2).

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_9 влітку в 2019 році в с. Матусів він йшов з базару додому та побачив, що на проїжджій частині жінка потрапила під автомобіль. Свідок стверджує, що до зіткнення кожен з учасників дорожнього руху їхав по своїй смузі. Ширина дороги становить близько 6 метрів та ще метрів 10, розмітки на дорозі немає. Потім ОСОБА_4 різко розвернулася і виїхала на зустрічну смугу та вдарилася в лівий бік авто. Водій зупинився ще до моменту зіткнення, оскільки швидкість була невелика, можливо 20-25 км в годину. Очевидцями події були: ОСОБА_10 і ще якась вчителька (прізвище свідок забув). ОСОБА_7 свідком події не був.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_15 влітку в 2019 році в АДРЕСА_1 трапилася дорожньо-транспортна пригода. Безпосередньо свідок ДТП не бачила, так як стояла спиною до дороги. Проте коли вона повернулася вона побачила, що поранена жінка сиділа на дорозі збоку від автомобіля, з її ноги йшла кров. Автомобіль стояв в своїй смузі руху, ближче до узбіччя. Проїжджа частина, про яку йде мова, розмітки не має. Велосипед був розташований ближче до середини дороги. Свідок порадила водію завезти постраждалу в лікарню. Після ДТП біля місця події проїжджав якийсь автомобіль.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_8 влітку в 2019 році в АДРЕСА_1 трапилася дорожньо-транспортна пригода. Свідок стверджує, що відповідач їхав на автомобілі по своїй смузі руху, а позивач на велосипеді по своїй смузі руху. Потім позивач ОСОБА_16 різко змінила напрямок руху і поїхала під колеса автомобіля відповідача. Проїжджа частина, про яку йде мова, розмітки не має.

Відповідно до показань ОСОБА_11 в 2019 році в АДРЕСА_1 трапилася дорожньо-транспортна пригода. Свідок стверджує, що відповідач їхав на автомобілі по своїй смузі руху на невеликій швидкості, а позивач на велосипеді по своїй смузі руху. Безпосередньо свідок самого моменту ДТП не бачив. Очевидцями події були: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Вказала, що біля магазину знаходилося багато людей. Проїжджа частина, про яку йде мова, розмітки не має.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

У справі, що перебуває на розгляді суду, між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому навіть відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 208/4598/21.

Крім того, згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Водночас, згідно з ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.12.2022 у справі №710/695/22 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (а.с. 11-13).

Виклад обставин обвинувального акту свідчить про те, що ОСОБА_2 , 31.07.2019 близько 08 години 30 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 із змінами, рухаючись по проїзній частині вул. Заводська в с. Матусів Звенигородського (на той час Шполянського) району Черкаської області від центру населеного пункту в напрямку до с. Сигнаївка Звенигородського (на той час Шполянського) району Черкаської області, змінив напрям руху ліворуч, не вибравши в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, по якій продовжив рух та допустив наїзд на перешкоду велосипедиста, ОСОБА_4 , яка рухалася, керуючи велосипедом, у протилежному напрямку.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17.07.2020 №05-6-01/167, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проксимального епіметафізу (верхня третина) лівої гомілкової кістки із крововиливами в м`які тканини даної області, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 161/694/20 Суд зробив висновок про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Отже, оскільки ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.12.2022 у справі №710/695/22 кримінальне провадження було закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою, ОСОБА_2 не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну ним шкоду за фактом події, що сталася 31.07.2019.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 26.05.2022 за №СЕ-19/124-22/4521-ІТ у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди/ за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи водій автомобіля ВА3 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був для забезпечення безпеки дорожнього руху діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1.;12.1. Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у постанові слідчого вихідних даних велосипедист ОСОБА_4 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руку України. В причинному зв?язку з виникненням даної ДТП був виїзд автомобіля ВА3 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на смугу руху, яка призначена для зустрічного руху у момент, коли зменшення швидкості та навіть повна зупинка велосипедиста ОСОБА_4 не виключала можливості зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який до моменту зіткнення не гальмував та не зупинився (а.с. 61-66).

Сторона відповідача 2, як особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та на яку покладено обов`язок доводити, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, не надала висновку судово-медичної експертизи, який би спростовував вищенаведений висновок, що є в матеріалах справи.

Крім того, сторона відповідача 2 не заявляла клопотання про призначення повторної експертизи для спростування висновку, про який згадано вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також сторона відповідача 2 надала суду докази того, що відповідач звернувся до органів прокуратури з заявою щодо дачі неправдивих показів під час досудового розслідування позивачем ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_7 . За результатами розгляду заяви відповідача зареєстровано кримінальне провадження № 0000136, в якому ОСОБА_2 визнано потерпілим.

Однак відповідач 2 не надав суду доказів в порядку ч.6 ст.82 ЦПК України (вирок, ухвалу чи постанову суду) відносно ОСОБА_4 чи ОСОБА_7 (пояснення яких були покладені в основу висновку судово-медичної експертизи від 26.05.2022) за фактом надання неправдивих пояснень щодо події, яка сталася 31.07.2019.

А отже, в суду відсутні підстави вважати висновок судово-медичної експертизи від 26.05.2022 за №СЕ-19/124-22/4521-ІТ недопустимим чи недостовірним доказом.

Також у справі, що перебуває на розгляді суду, не встановлено, що ДТП, що відбулася 31.07.2019, сталася внаслідок умислу потерпілої ОСОБА_4 або непереборної сили, а отже відповідач 2 не спростував презумпції вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, за якою відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Отже, суд критично оцінює твердження відповідача 1 про відсутність обов`язку виплатити страхового відшкодування з підстав відсутності вини відповідача -2 у вчиненні ДТП та відсутності страхового випадку.

Разом з тим суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що вимоги позивача свідчать про те, що він не подавав страховику заяву про страхове відшкодування, що унеможливлює прийняття страховиком рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Суд прийшов до такого переконання у зв`язку з тим, що практика суду касаційної інстанції вказує на те, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

До того ж в своїй постанові від 16.02.2022 у справі № 554/3246/18 Верховний Суд зробив висновок: «Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В матеріалах справи наявна заява позивача від 15.06.2021 (а.с. 57-58, том 1), адресована Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», відповідно до якої ОСОБА_4 просила відшкодувати, понесені матеріальні збитки у сумі 34026,20 грн унаслідок ДТП від 31.07.2019 та моральну шкоду. Тобто позивач звернулася з заявою в межах трирічного строку, як того вимагає законодавство.

Отже, доводи відповідача 1 з приводу неподання позивачем заяви до Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» є безпідставними.

З приводу твердження відповідачів щодо того, що необхідність придбання медикаментів, які зазначені в чеках не відповідають медичним документам суд вказує таке.

Стороною позивача надано докази того, що ОСОБА_4 було проведено операцію 05.08.2019 у зв`язку з відкритою репозицією МОС виростків лівої великогомілкової кістки пластинами (а.с. 40, том 1).

Крім того, стороною позивача були надані чеки на підтвердження того, що медикаменти та послуги з оперативного втручання коштували саме в обсязі вартості позовних вимог, вказаних позивачем.

Всі товарні чеки на витрачені документи датовані в період з 31.07.2019 по 22.08.2019, тобто саме з дня, коли сталася подія, в період проведення оперативного втручання 05.08.2019 та в період реабілітації.

Доказів того, що медикаменти, придбані позивачем для цілей не пов`язаних з лікуванням її діагнозу, спричиненого після подій, що сталися 31.07.2019 відповідачі не надали.

Отже, суд констатує, що доводи відповідачів щодо витрат на лікування позивача є необґрунтованими, а позивачем надані докази, що підтверджують розмір таких витрат на суму 34 621,38 грн.

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, тому суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків у сумі 34 621,38 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вказує на таке.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61 1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Згідно з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16.02.2022 у справі № 554/3246/18, відповідно до статті 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, оскільки внаслідок ДТП, яка трапилася з вини ОСОБА_2 , позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в отриманих тілесних ушкодженнях, що призвело до погіршення самопочуття потерпілої, яка до того ж є особою похилого віку, та позивач позбавлена можливості самостійно пересуватися, що призвело до суттєвих змін в житті, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 моральної шкоди у розмірі 1 1731,06 грн (34621, 38 грн х5%).

Що стосується стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн суд зауважує наступне.

Встановлене Конституцією України та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості тому суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача 2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн.

Тобто позов щодо вимог до відповідач 2 підлягає задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону Уккраїни «Про судовий збір» суд стягує з відповідача 1 судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, а саме 363,52 грн, з відповідача 2 250,00 грн, пропорційно до задоволених вимог, на користь держави.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (), юридична адреса: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, інші дані про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Макіївка, Смілянського району, Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 09.01.2001, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , інші дані про особу суду невідомі, матеріальну шкоду у сумі 34 621,38 грн (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять одну гривню 38 коп) та моральну шкоду у сумі 1731,06 грн (одну тисячу сімсот тридцять одну гривню 06 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , інші дані про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Макіївка, Смілянського району, Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 09.01.2001, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , інші дані про особу суду невідомі, моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (), юридична адреса: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, інші дані про особу суду невідомі судовий збір у розмірі 363,52 грн (триста шістдесят три гривні 52 коп) на користь держави Державної судової адміністрації України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, бюджетний рахунок UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , інші дані про особу суду невідомі, на користь держави Державної судової адміністрації України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, бюджетний рахунок UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106), судовий збір у розмірі 250,00 грн (двісті п`ятдесят гривень).

Кримінальне провадження №710/695/22 (провадження №1-кп/710/113/22) в трьох томах повернути до канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 22.08.2023.

Суддя Н.П. Побережна