У Х В А Л А

про вирішення питання про розподіл судових витрат

10.04.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

секретар судового засідання Міршук Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат у цивільній справі № 125/1342/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 09.03.2023 було відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів повністю. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, тому питання про розподіл судових витрат під час ухвалення рішення не вирішувалося. Відповідачу було встановлено строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 23.03.2023. Судове засідання для вирішення питання про судові витрати було призначене на 28.03.2023.

23.03.2023 відповідачем було подано додаткові докази щодо судових витрат, а саме: акт розрахунку та квитанцію про сплату коштів за правничі послуги.

23.03.2023 судове засідання було відкладено за клопотанням позивача ОСОБА_1

10.04.2023 у судове засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат сторони не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим розглянути питання про розподіл судових витрат за відсутності учасників, оскільки останні мали можливість скористатися своїми процесуальними правами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, докази на підтвердження понесених судових витрат, дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Барського районного суду Винницької області від 09.03.2023 у справі № 125/1342/22 у позові позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено.

Оскільки у позові відмовлено, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

Визначаючись щодо розміру витрат відповідача за надання професійної правничої допомоги, та щодо наявності підстав для їх відшкодування, суд виходить з такого.

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 договору № 5 про надання правової допомоги від 01.11.2022, що укладений між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Таужнянським Д.В., вартість послуг адвоката становить 6000 грн.

Згідно з даними акту розрахунку витрат на правничу допомогу, адвокат Таужнянськиий Д.В. надав ОСОБА_2 послуги професійної правничої допомоги у даній цивільній справі, які складаються з: юридичної консультації з опрацюванням наявних матеріалів, що зайняло 2 години, ціна послуги 1000 грн; підготовки до участі та визначення правової позиції, ціна послуги 2000 грн; представництво у суді (1 інстанція), ціна послуги 3000 грн. Загальна вартість становить 6000 грн.

Відповідно до даних квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 09.03.2023 ОСОБА_2 сплатив адвокату Таужнянському Дмитру Володимировичу гонорар у розмірі 6000 грн.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта стаття 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 у справі № 552/2145/16-ц.

На підтвердження судових витрат відповідача за надання професійної правничої допомоги до матеріалів справи надано: договір № 5 про надання правової допомоги, акт розрахунку, квитанцію до прибуткового касового ордера.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем надано необхідні докази про понесення ним судових витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 6000 гривень, вказані витрати пов`язані з розглядом справи, та їх розмір є обґрунтованим. Співмірність витрат позивач не оспорювала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 133, 137, 141, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя