Справа №716/485/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17.04.2023 суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєва О.В., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якій ухвалою судді Пухарєвої О.В. від 06.04.2023 призначено підготовче засідання на 11:30 год 17.05.2023.

До суду також надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення даного цивільного позову,

В обґрунтування заяви зазначає, що предметом позову є стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП, оскільки останнього постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.01.2023 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином ОСОБА_2 несе повну матеріальну відповідальність за відшкодування шкоди, завданої майну ОСОБА_1 . В добровільному порядку відповідач своїх обов`язків виконувати не бажає. Проте позивачці стало відомо від жителів с. Репужинці Чернівецького району Чернівецької області, що відповідач намагається відчужити належний йому транспортний засіб, окрім цього, сусіди, які проживають поруч із відповідачем вказують, що бачили, як ОСОБА_2 передав свій транспортний засіб марки «Doge Nitro» д.н.з. НОМЕР_1 невідомому чоловіку. І вже упродовж декількох днів вказаного автомобіля в селі не видно. Таким чином позивачка має обґрунтовану підозру, що відповідач має намір позбутися автомобіля, а здійснення цього наміру може зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду. Накладення арешту на нерухоме майно відповідачки унеможливить його відчуження. У зв`язку з цим заявниця просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль, заборонивши ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо його відчуження.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Арешт майна (накладення арешту на майно) як спосіб забезпечення позову полягає в проведенні опису майна і забороні розпоряджатися ним до вступу рішення в законну силу або до зняття заборони, а в разі потреби в обмеженні права користування майном або його вилучення у боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Водночас, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого та рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_2 на її користь позивачки решти збитків, не покритих страховим відшкодуванням у розмірі 148627,59 грн та моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

В позовній заяві та заяві про забезпечення позову позивачка стверджує, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється від будь-яких зустрічей з нею та не погоджується відшкодувати завдану шкоду її автомобілю, оскільки не визнає своєї вини у вчиненні ДТП.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Doge Nitro» д.н.з. НОМЕР_1 .

Оцінивши доводи заявниці, прихожу до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно, заборонивши його відчуження, виходячи із наявності дійсного спору між цими сторонами, розміру невиконаного деліктного зобов`язання та існування реальної загрози невиконання можливого судового рішення у випадку незастосування заходів забезпечення позову.

При цьому, відповідач не позбавлений можливості скористатися передбаченим процесуальним законом правом звертатися до суду із заявами про скасування вжитих судом заходів чи їх зміні на інші, а також про зустрічне забезпечення у відповідності до ст.ст.154-159 ЦПК України з метою протидії недобросовісному використанню позивачкою процесуальними правами.

Керуючись положеннями статей 149, 150, 153, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

У ХВ АЛ ИЛ А :

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Doge Nitro» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_2 в частині заборони його відчуження.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали для виконання надіслати до Заставнівського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Копію ухвали направити позивачці та відповідачу .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.Пухарєва