Справа №: 272/894/22
Провадження № 2/272/71/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Чуб І.А.

секретаря судового засідання Хитоніній М.С.,

з участю: представника позивача- ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання житлового будинку об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 ідеальних частки житлового будинку, суд

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ід. частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_6 . Позивач, ОСОБА_2 , перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 30.06.1974 року. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_2 та троє їхніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , тобто відповідачі по справі. Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Бердичівського РНО Житомирської області Чистяковим А.О. було відкрито спадкову справу № 90/2021 за заявами позивача та відповідачів. 26.05.2021 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя. Постановою нотаріуса від 28/02-31 від 02.02.2022 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що даний будинок є особистою власністю ОСОБА_6 . Даний будинок перейшов у власність чоловіка позивача після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Андрушівської ДНК Житомирської області УРСР Мондель Т.С. 30.03.1993 року і зареєстроване в реєстрі за № 298. Позивач ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_6 30.06.1974 року. Першу інвентаризацію житлового будинку по АДРЕСА_1 було проведено Бердичівським МБТІ 13.04.1988 року. На той період часу це був дерев`яновалькований житловий будинок жилою площею 39,5 кв.м. з господарською будівлею у вигляді хліва. Після укладення шлюбу позивач з чоловіком за спільною згодою та за спільні кошти перебудовували старий будинок, зокрема, зробили фундамент будинку, обклали будинок цеглою, замінили дах та поклали підлогу, замінили вікна та двері, провели газ та встановили котел для опалення, зробили прибудову: добудували до будинку кухню площею 12,9 кв. м., 1 коридор площею 6,3 кв.м., комору площею 6,3 кв.м., чим збільшили загальну площу будинку з 51,3 кв.м. до 76,9 кв.м., а також побудували терасу. На прибудинковій території був зруйнований старий хлів та побудовано сарай і вбиральню. Так, згідно висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 473/08-2022 від 08.08.2022 року вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 в період з 30.06.1974 року по дату проведення дослідження з урахуванням зміни масштабу об`єму, його об`ємно-планувального рішення, конструктивних елементів, інженерного обладнання, збільшилась на 215%. Станом на 30.04.1974 року вартість будинку становить 112 800 грн., а станом на день проведення дослідження 23.05.2022 року - 242 600 грн. Відповідно до ст. 25 Кодексу України про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року, який втратив чинність з 01.01.2004 року, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Просить визнати житловий будинок об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 ідеальних частки даного житлового будинку.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що з своїм чоловіком ОСОБА_6 уклали шлюб в 1974 році. Від шлюбу мають троє дітей. Будинок, розташований в АДРЕСА_1 , чоловік отримав у спадщину. З 1975 року вони почали проживати у вказаному будинку. Житловий будинок був дерев`яновалькований. В подальшому разом з чоловіком вони повністю перебудували житловий будинок, підняли його на фундамент, перекрили дах, обклали цеглою, добудували кухню та веранду 24 м. кв., дві кімнати, кухню, веранду, коридор перепланували, замінили вікна, двері, підлогу, де зробили стяжку і постелили лінолеум, вона перештукатурила всі кімнати, хлів будували, криницю викопали, газифікували повністю, в будинку провели опалення, зробили забор. Вона працювала на фермі свинаркою, чоловік також працював. Покращення будинку зробили з чоловіком разом, спільною працею та коштами, його вартість збільшилася вдвічі, тому є підстави визнати дане майно спільним сумісним майном подружжя. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних у позові, також зазначила, що матеріалами справи, висновком будівельно- технічної експертизи, показаннями свідків підтверджується покращення та збільшення вартості житлового будинку вдвічі, що дає підстави визнати даний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 ід. частку житлового будинку. Також вказані обставини визнали та підтвердили відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував, пояснивши, що його батьки перебудовували будинок разом за спільні кошти та своєю працею. Перекривали дах, піднімали фундамент, двері, вікна міняли, проводили газ, добудували веранду та кухню. Робили перепланування будинку, нові перестінки. Збудували хлів, криницю, забор. В подальшому направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала, пояснивши, що батьки повністю перебудували будинок та добудували кухню, веранду. Її мати приймала особисту участь у цьому, замінили двері, вікна, зробили забор, заливали фундамент, піднімали будинок, перекрили дах, обклали цеглою, повністю провели ремонт у кімнатах, газифікували будинок. Батьки працювали і будували все разом, спільною працею. Перебудова будинку відбувалася з 1980 до 1996 року. В подальшому направила заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав.

Суд вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 127/18349/20.

Згідно з ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1,2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України).

За змістом ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 30.06.1974 року (а.с.12). Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_2 як дружина та відповідачі у справі троє їхніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .. Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.10.2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті Їхнього батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с.14, а.с.124-125). До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Чистяковим Андрієм Олександровичем було відкрито спадкову справу № 90/2021 (а.с.102-130). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 26.05.2021 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя. Постановою нотаріуса вих. № 28/02-31 від 02.02.2022 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з огляду на те, що даний будинок є особистою власністю ОСОБА_6 .

Даний будинок перейшов у власність ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області УРСР Мондель Т.С. 30.03.1993 року і зареєстроване в реєстрі за № 298 (а.с.11).

Першу інвентаризацію житлового будинку по АДРЕСА_1 було проведено Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.04.1988 року. На той період часу, то був дерев`яновалькований житловий будинок жилою площею 39,5 кв.м. з господарською будівлею розташований на земельній ділянці Червінської селищної ради народних депутатів, до будинку належить хлів (а.с.11, 15-20).

Після укладення шлюбу ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_6 за спільною згодою та за спільні кошти перебудовували старий будинок, зокрема, зробили фундамент будинку, обклали будинок цеглою, замінили дах та поклали підлогу, замінили вікна та двері, провели газ та встановили котел для опалення, зробили прибудову: добудували до будинку кухню площею 12,9 кв. м., 1 коридор площею 6,3 кв.м., комору площею 6,3 кв.м., чим збільшили загальну площу будинку з 51,3 кв.м. до 76,9 кв.м., а також побудували терасу. На прибудинковій території був зруйнований старий хлів та побудовано сарай і вбиральню (а.с.144-147). Дану обставину також підтверджують матеріали інвентаризації житлового будинку, і зокрема, технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовлений Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.04.1988 року (а.с.15-20) та технічний паспорт від 16.02.2022 року (а.с.4-8).

Порівняння технічних показників будівель за вказаний період часу дає можливість визначити ті поліпшення та їх вартісну оцінку в цінах на день проведення експертного дослідження.

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 473/08-2022 від 08.08.2022 року вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 в період з 30 червня 1974 року по дату проведення дослідження з урахуванням зміни масштабу об`єму, його об`ємно-планувального рішення, конструктивних елементів, інженерного обладнання, збільшилась на 215% (а.с.21-49).

Також довідкою КП «Бердичівське МБТІ» № 279 від 22.02.2022 року підтверджується, що станом на 16.02.2022 року загальна площа житлового будинку 76,9 кв.м., житлова 39,8 кв.м. Примітка : житлова площа збільшена за рахунок демонтажу перегородки між житловими приміщеннями без втручання в несучі конструкції, що відноситься до п.1 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою КМ України від 07.06.2017 року № 406. Вбиральня літ.В (1995 р.) відноситься до п.6 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою КМ України від 07.06.2017 року № 406 (а.с. 9).

Із довідки Червоненської селищної ради від 22.02.2023 року № 151 видно, що ОСОБА_6 на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та разом з ним була зареєстрована - ОСОБА_2 (а.с.132).

Із витягу з реєстру Червоненської територіальної громади видно, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.133).

Із довідки Червоненської селищної ради від 08.02.2023 року № 84 видно, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підстава будинкова книга по АДРЕСА_1 із 24.06.1980 року по даний час (а.с.134-136).

Із копії будинкової книги видно, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 за дошлюбним прізвищем ОСОБА_8 з 06.08.1975 року (а.с.135-136).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона проживала з родиною ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 , з 1978 року, оскільки є їхньою племінницею. Перебудову та ремонт вказаного будинку робили подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Коли вони переїхали до будинку, то він був дерев`яний та у занедбаному стані. Потім разом вони добудовували кухню та веранду, піднімали будинок на фундамент, збудували хлів. ОСОБА_13 була ініціатором будівництва і всього ремонту. Вони перекривали будинок, штукатурили, обклали цеглою, зробили перепланування, замінили вікна, двері, підлогу. Збудували хлів, забор, криницю. З 1980 років розпочали перебудову. Будували за спільні кошти та робили все спільною працею. Будинок повністю змінився.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він проживає по сусідству з ОСОБА_10 . З 1975 року родина ОСОБА_10 переїхала проживати в будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Тоді будинок був дерев`яний та занедбаний. Вони повністю перебудували та змінили все в житловому будинку. Підняли його на фундамент, дах перекрили, добудували кухню та веранду, провели газ, змінили перегородки, замінили вікна, двері підлогу, перештукатурили стіни, обклали будинок цеглою. Збудували новий хлів, криницю, забор. Ремонт в будинку робили разом за спільні кошти та спільною працею.

Сторонами не заперечується факт перебудови житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в період шлюбу за спільні кошти, також вказані обставини визнані відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватися внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Аналіз частини першої статті 62 СК України свідчить, що визнання майна дружини, чоловіка за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя пов`язується із наявністю у сукупності двох умов:

1) істотність збільшення вартості майна. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя;

2) істотність збільшення вартості має бути пов`язана зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 рокуу справі № 453/320/16-ц.

Під трудовими затратами необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність збільшення вартості майна має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мала довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені її окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

В ході судового розгляду позивачем та її представником надано докази істотного збільшення вартості майна за рахунок трудових та грошових затрат дружини спадкодавця у збільшення вартості спірного майна.

Тому, в даній справі наявні, передбачені статтею 62 СК України підстави для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя, та визнання за позивачем права власності на 1/2 ідеальних частин вказаного житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 279,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 ідеальних частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 07.06.2023 року.

Суддя:І. А. Чуб