Справа № 758/1883/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Губенко О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат по оплаті комунальних послуг за договором оренди, стягнення неустойки та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої порушення зобов`язань за договором оренди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою суду від 08 березня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

23 травня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 , в якому він просив передати дану справу для розгляду за підсуність до Шевченківського районного суду м. Києва за місцезнаходженням нерухомого майна

Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч.1,2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат по оплаті комунальних послуг за договором оренди, стягнення неустойки та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої порушення зобов`язань за договором оренди.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір стосується квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Відповідно доп.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат по оплаті комунальних послуг за договором оренди, стягнення неустойки та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої порушення зобов`язань за договором оренди необхідно передати до Шевченківського районного суду міста Києва за місцезнаходженням майна.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 187, 258-260, 353,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат по оплаті комунальних послуг за договором оренди, стягнення неустойки та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої порушення зобов`язань за договором оренди передати для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (адреса: вулиця Дегтярівська, 31А, місто Київ, 03057).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяМ. М. Головчак