КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4251/21
Провадження № 2/488/413/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.04.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

за участю секретаря судового засідання Маснюк М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань справу в порядку загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

15.11.2023 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (правонаступник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк») звернувся в Корабельний районний суд міста Миколаєва з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідачів, як із спадкоємців на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.08.2006 року у розмірі 9041, 06 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.08.2006 року ОСОБА_3 , отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги."

На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 28.08.2020 року була направлена претензія кредитора до Пятої миколаївської державної нотаріальної контори.

15.09.2020 року позивачем було отримано відповідь Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори, про те, що заяв про прийняття чи відмову щодо прийняття спадщини померлого ОСОБА_3 не подавалося ніким із спадкоємців останнього.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 15.08.2006 року становить 9041, 06 грн.

З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідачів 23.04.2021 року направлялись претензії кредитора, які не були задоволені.

На підставі зазначеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частин 1 та 6,8 статті 187 ЦПК, в порядку досудової підготовки судом був надісланий запит до відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, відповідь на який надійшла 01.12.2021 року та з якої вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 916.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2

Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову.

Представник відповідача - адвокат Луконіна Н.В., надіслала на адресу суду відзив на позов, в якому категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог, наполягала на їх недоведеності та необґрунтованості. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у відзиві.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.08.2006 року ОСОБА_3 , отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги."

На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 28.08.2020 року була направлена претензія кредитора до Пятої миколаївської державної нотаріальної контори.

15.09.2020 року позивачем було отримано відповідь Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори, про те, що заяв про прийняття чи відмову щодо прийняття спадщини померлого ОСОБА_3 не подавалося ніким із спадкоємців останнього.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 15.08.2006 року становить 9041, 06 грн.

З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідачів 23.04.2021 року направлялись претензії кредитора, які не були задоволені.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач є спадкоємцем після смерті боржника так як була зареєстрована за однією адресою з померлим боржником та не відмовилася нотаріально від спадщини, а тому повинна відповідати перед банком за кредит померлого боржника.

Суд не погоджується з такими висновками позивача, оскільки проаналізувавши норми матеріального та процесуального права та практику застосування останніх норм, вважає, що позивачем не зовсім вірно застосовані вказані норми права в даному конкретному випадку, з огляду на наступне.

Так, позивач посилається на ч. З ст. 1268 ЦК України згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Також позивач звертає увагу на положення ч. З ст. 1296 ЦК України, згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи, що померлий боржник був зареєстрований за однією адресою з відповідачем, позивач вважає, що відповідач/спадкоємець, який не подав заяву про відмову від прийняття спадщини у період визначений законом, є таким, що прийняв спадщину від померлого позичальника ОСОБА_3 , у зв`язку з чим має відповідати за його борговими зобов`язаннями.

Проте, факт реєстрації за певною адресою не підтверджує факту постійного проживання відповідача за вказаною адресою у період з 18.05.2020 року по 18.11.2020 року та відповідно не підтверджує факту прийняття спадщини, тим паче, що позивачем докази цього до позовної заяви не надані.

Крім того, навіть якщо відповідач вважається таким, що прийняв спадщину, діюче законодавство визначає, що погашення боргів спадкодавця можливе лише за рахунок майна спадкодавця, яке було успадковане.

Так, згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

По-тому, позивач мав би надати, але не надав докази того, що відповідач прийняв спадщину та успадкував конкретне майно у натурі, і саме на це успадковане майно судом може бути накладено стягнення, будь-яке інше майно не може бути джерелом задоволення вимог позивача.

Отже, у відповідача відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок задоволення можливого боргу померлого ОСОБА_3 , що є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову у даній цивільній справі.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, МФО: 305299, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50)

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 )

Суддя: Я.А. Чернявська