Справа № 216/5807/22
провадження №2/216/1056/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області області у складі:

головуючого судді - Чирського Г.М.,

за участю: секретаря судового засідання Корнєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Кривий Ріг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також на 10/100 часток житлового будинку з господарчими побудовами А-1, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заяви мотивовані тим, що після смерті його матері відкрилась спадщина на належне останній на праві власності майно. Померла за життя заповіт не складала, після її смерті єдиним спадкоємцем є позивач. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено з підстав неможливості встановлення складу (обсягу) спадкового майна, у зв`язку із розбіжностями в частках, які квартири, що є спадковим майном, складають у житловому будинку та в адресі зазначених квартир. Вказані обставини наразі є перешкодою в оформленні права власності на належне йому спадкове майно, у зв`язку з чим представник змушений звернутися до суду із зазначеним позовом з метою захисту своїх прав.

Позивач, його представник адвокат Павленко В.В. у судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 , зазначене підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу № 4 від 02.02.2011 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 17.03.1999 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № Ц-282 від 11.03.1999 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3

З інформації наданої КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 зареєстроване в КП Криворізьке РБТІ ДОР за реєстровим номером: 149П579.

З договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 05.03.1999 року за реєстровим номером 1766 вбачається, що ОСОБА_2 05.03.1999 року придбала 10/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , право власності зареєстровано в КП Криворізьке РБТІ ДОР за реєстровим номером: 1П.

З витягу з рішення виконавчого Центрально-Міської районної у місті ради № 478 від 16.11.2011 року вбачається, що об`єкту нерухомості, розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_3 , присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_6 .

З довідки КП Криворізьке РБТІ ДОР № 169361 від 29.03.2019 року вбачається, що право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 (адреса за правовстановлюючим документом АДРЕСА_3 ) зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та складає 4/100 часток житлового будинку, що складає квартиру АДРЕСА_7 .

З довідки КП Криворізьке РБТІ ДОР № 16936 від 29.03.2019 року вбачається, що право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 (адреса за правовстановлюючим документом АДРЕСА_8 ) зареєстровано за ОСОБА_2 та складає 6/100 часток житлового будинку, що складає квартиру АДРЕСА_9 .

З постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 11.12.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що ОСОБА_1 було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та на 10/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , за якою заведено спадкову справу № 36/2019. У задоволенні заяви відмовлено в зв`язку з неможливістю встановлення складу (обсягу) спадкового майна, у зв`язку з розбіжностями в частках, які квартири, що є спадковим майном, складають у житловому будинку та в адресі зазначених квартир.

Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності. вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину».

Судом також витребувано належним чином завірену копію матеріалів спадкових справ № 36/2019 щодо майна померлої ОСОБА_2 , яку досліджено та проаналізовано.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.08.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пунктами 5, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.

Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід вважати, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Отже, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому, позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частки за позивачем житлового будинку АДРЕСА_6 (квартира АДРЕСА_7 ) та 10/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6 (квартира АДРЕСА_9 ) є вочевидь необгрунтованами та такими, що не відповідають дійсності, оскільки частка спадкоємця у вказаному майні не може бути визначена як 1/2 частки та 10/100 часток відповідно від цілої частки, оскільки ОСОБА_1 , є співвласником вказаного майна та відповідно частка померлої матері складається з 2/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6 (квартира АДРЕСА_7 ) та 6/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6 (квартира АДРЕСА_9 ).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. ст. 1296, 1297 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 належним чином не може оформити свої спадкові права, оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами. Тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6 (квартира АДРЕСА_7 ) та 6/100 часток житлового будинку АДРЕСА_10 ), з урахуванням належної останньому частки у спільному майні з померлою ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 2/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,74 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 6/100 часток житлового будинку з господарчими побудовами А-1, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. М. Чирський