Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Фазикош О.В., з участі секретаря судового засідання Білак І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, заяву представника відповідача адвоката Я.Мельник у цивільній справі за позовною заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» в особі директора І.М. Погоріляк, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3 % річних, про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 15.05.2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.05.2023 року.
27.03.2023 до Ужгородського містькрайонного суду Закарпатської області надійшла заява від представника відповідача у цивільній справі за позовною заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» в особі директора І.М. Погоріляк, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3 % річних, про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що 21 березня 2023 року відбулося судове засідання за участю представника позивача - Н.Власової та представника відповідача, адвоката Я.Мельника, де Вами головуючим по справі суддею Ужгородського районного суду Закарпатської області О.В.Фазикош повідомлено про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі.
Адвокат зазначає, що 07 листопада 2022 року на електронну адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скеровано заяву від 07 листопада 2022 року з повідомленням про те, що клієнтом - ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу, яку надає адвокат Я.Мельник на підставі Договору № 11/10 про надання правової допомоги адвокатом від 11.10.2022 року.
У заяві вказано на те, що 11 жовтня 2022 року між адвокатом Мельником Я.Ю. та Пегушин Я.Б. укладено Договір № 11/10 про надання правової допомоги адвокатом (надалі - Договір) та Додаткова угода № 1 від 18 жовтня 2022 року до Договору № 11/10 про надання-правової допомоги адвокатом від 18 червня 2022р. (надалі - Додаткова угода ).
Згідно виставленого рахунку № 10/18 від 18 жовтня 2022 року ФОП, адвоката Мельника Я.Ю. клієнтом ОСОБА_1 сплачено 19.10.2022 року через банківське відділення AT «Комінвестбанк» 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп., що підтверджується банківською квитанцією від 19.10.2022р., які отримані фізичною особою - підприємцем, адвокатом Я.Мельником 19.10.2022 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку.
Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди сторони домовились та погодили, що оплата коштів передбаченого п.3 Додаткової угоди Клієнтом за всі судові засідання здійснюється у безготівковій формі протягом 3 (трьох) календарних днів з дня винесення рішення судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене та пункт 3 Додаткової угоди виставлено рахунок № 03/21 від 21 березня 2023 року ФОП, адвоката Мельника Я.Ю., де клієнтом ОСОБА_1 сплачено 24.03.2023 року через онлайн банкінг AT «Укргазбанк» 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00. коп., що підтверджується банківською квитанцією від 24.03.2023р., які отримані фізичною особою - підприємцем, адвокатом Я.Мельником 24.03.2023 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку.
У заяві вказано на те, що таким чином, розмір понесених витрат на правову допомогу, яку надає адвокат Я.Мельник клієнтом ОСОБА_1 у справі на стадії першої інстанції становить 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп., що відповідає критеріям реальності і розумності та є співмірним.
Адвокат інформує, що факт виконання умов Договору № 11/10 про надання ним правової допомоги від 11 жовтня 2022 року передбачає акт про прийому - передачі наданих послуг, тобто є підставою для припинення надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Я.Мельником, однак станом на сьогодні доручення про припинення надання правової допомоги від ОСОБА_1 , адвокат Я.Мельник не отримував, а від так, складання акт прийому - передачі наданих послуг по справі на стадії розгляду судом апеляційної інстанції не передбачено Сторонами - підписантами Договору.
Разом із тим, адвокат вказує на те, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2023 року може бути оскаржене сторонами по справі, що в свою чергу може позбавити конституційного права (ст.59 Конституції України) ОСОБА_1 на отримання кваліфікованої правової допомоги, яку надає адвокат Я.Мельника.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 43, 141 ЦПК України, адвокат просить суд: стягнути з позивача ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу.
02.05.2023 року від представника позивача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», до суду надійшли заперечення проти заяви про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представника ОСОБА_1 адвоката Мельник Я.Ю. від 24.03.2023 р. за № б/н (в порядку ст. 182 ЦПК України).
Так, представник позивача вказує на те, що після ознайомлення з матеріалами справи представником Позивача встановлено, що Заява від 24.03.2023 р. разом з додатками була сформована у системі «Електронний суд», а докази надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи (Позивачеві) поданих до суду документів у матеріалах справи відсутні.
Позивач вважає, що у даній справі відсутні підстави для задоволення витрат на професійну правничу допомогу понесених представником Відповідача у суді першої інстанції, оскільки Відповідачем не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.
При цьому представник позивача зазначає, що 04.04.2022 р. Відповідачем було подано до Суду заяву про долучення до матеріалів справи документу, однак така заява у відповідності до норм ЦПК України не може рахуватися заявою по суті (відзивом на позовну заяву), оскільки у відповідності до ст. ст. 182, 183 ПК України, є заявою з процесуальних питань.
Водночас, як вказано у запереченнях, якщо перша заява по суті спору не містить прохання стягнути з іншої сторони судові витрати, то в подальшому таке прохання заявляється до суду разом з клопотанням про поновлення строку (в якому мають вказуватись поважні причини пропуску строку).
У запереченнях вказано на те, що подана представником Відповідача заява від 07.11.2022 р. про понесені витрати на професійну правничу допомогу не містить клопотання про поновлення строку для стягнення з іншої сторони (позивача) витрат на правничу допомогу.
На переконання представника позивача, жоден з доказів, поданих представником Відповідача на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, не підтверджує обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також, жодним доказом не підтверджується сукупний час, витрачений адвокатом, на виконання відповідних робіт (наданих послуг), у т.ч. час витрачений на участь у судових засіданнях, а докази подані на підтвердження понесення витрат Позивача на правничу допомогу у своїй сукупності є не достатніми для визначення питання розподілу судових витрат у вказаній справі.
Так, представник позивача просить суд: залишити заяву про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представника Відповідача ОСОБА_1 адвоката Мельник Я.Ю. від 24.03.2023 р. за № б/н без розгляду.
В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. Від адвоката Мельник Я.Ю., надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 .
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду заяви повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.
Частиною 4 ст. 270 ЦПК України закріплено що, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання у разі необхідності. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення із доданими до неї доказами, суд приходить до наступного висновку:
З матеріалів справи вбачається, що згідно договру про надання правової допомоги 11/10 від 11 жовтня 2022 року, інтереси відповідача по справі ОСОБА_1 , представляв адвокат Мельник Я.Ю.
Адвокат вступив у справу 12.10.2022, так, ним було подано заяву про ознайомлення із матеріалами справи до якої додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги.
Заяву по суті спору адвокатом подано 07.11.2022, тоді ж ним подано і заяву про те, що відповідачем ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу, яку надає адвокат Я.Мельник на підставі Договору № 11/10 про надання правової допомоги адвокатом від 11.10.2022 року. При цьому, адвокат вказав на те, що необхідні докази (документи) будуть надані Суду в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.
27.03.2023 до Ужгородського містькрайонного суду Закарпатської області надійшла заява від представника відповідача у цивільній справі за позовною заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» в особі директора І.М. Погоріляк, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3 % річних, про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону).
У ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище.
За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
При вирішенні питання про стягнення із позивача накористь відповідача витрат на правову допомогу, суд враховує те, що між ОСОБА_1 та його представником - адвокатом Мельник Я.Ю., укладено Договір про надання правової допомоги та додаткову угоду, де сторони дійшли згоди про обсяг надання послуг та їх вартість.
З матеріалів справи встановлено, що в ході розгляду справи адвокат відповідача брав участь у судових засіданнях.
Разом з тим, 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)), та зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).
Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також, судом враховано правовий висновок ВП ВС що міститься у постанові від 16 листопада 2022 року Справа №922/1964/21, згідно якого:
«Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.»
Приймаючи до уваги наведене, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду стороною відповідача та позивача заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу сторони відповідача не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.
Згідно наданих адвокатом доказів, судом встановлено, що:
Згідно копії рахунку № 10/18 від 18.10.2022р., копії банківської квитанції AT «Комінвестбанк» від 19.10.2022р. на суму 4 000 грн. клієнтом ОСОБА_1 сплачено 19.10.2022 року через банківське відділення AT «Комінвестбанк» 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп., що підтверджується банківською квитанцією від 19.10.2022р., які отримані мною фізичною особою - підприємцем, адвокатом Я.Мельником 19.10.2022 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку.
ФОП, адвоката Мельник Я.Ю., виставлено рахунок № 03/21 від 21 березня 2023 року де клієнтом ОСОБА_1 сплачено 24.03.2023 року через онлайн банкінг AT «Укргазбанк» 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00. коп., що підтверджується банківською квитанцією від 24.03.2023р., які отримані мною - фізичною особою - підприємцем, адвокатом Я.Мельником 24.03.2023 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку.
Загальний розмір понесених витрат на правову допомогу, яку надавав адвокат Я.Мельник клієнтом ОСОБА_1 у справі на стадії першої інстанції становить 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.
Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, зазначених представником відповідача - адвокатом Я.Мельником у заяві про відшкодування витрат на правову допомогу, взявши до уваги умови договорів про надання правової допомоги, дійшов висновку про те, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.
Зокрема, до матеріалів справи представником відповідача не долучено опис послуг, наданих відповідачу, адвокатом Я.Мельник в цивільній справі, згідно доданих до матеріалів справи рахунків та квитанцій відповідачем було сплачено гонорар у сумі 4000 грн. та 3500 грн. за додатковою угодою до договору про надання правової допомоги.
Однак, адвокатом Я.Мельник не надано суду розрахунку правової допомоги із відображенням вартості за кожну надану послугу та не зазначений час, витрачений на надання таких послуг та час, витрачений на участь у судових засіданнях.
При цьому суд виходить з того, що представник відповідача брав участь у судових засіданнях, підготував та подав до суду заяви по суті спору, а саме: письмові пояснення, заяву про застосування строків давності, заяви про долучення доказів.
Враховуючи часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, розгляд справи в спрощеному порядку, як малозначної справи, враховуючи співмірність суми витрати із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також кінцевий результат розгляду справи, а також те, що вказаний розмір правової допомоги в загальній сумі 7500,00 не є належним чином обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних відносин, а відтак не відповідає принципам розумності, у зв"язку з чим підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 1500,00 грн.
Разом із тим визначаючи розмір суми що підлягає стягненню із позивача на користь відповідача, суд також враховує, те, що відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: у постанові від 24 грудня 2021 року справа № 755/4466/20-ц, зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Разом із тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Таким чином, суд з урахуванням вище наведено, беручи до уваги ціну позову та розмір задоволених позовних вимог, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, та конкретних обставин справи, складності справи доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості здійснених адвокатом дій, суд приходить до висновку, що доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності є понесені стороною відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., які слід стягнути з позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд:
Заяву представника відповідача адвоката Я.Мельник у цивільній справі за позовною заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» в особі директора І.М. Погоріляк, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3 % річних, про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з позивача ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь відповідача ОСОБА_1 кошти в розмірі 1500 гр. (одну тисячу п?ятсот) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу.
У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Приватне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго". Адреса позивача: вул. Головна, 57, с. Оноківці, Ужгородський р-н, Закарпатська обл. (адреса для направлення кореспонденції: 88002, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Електрозаводська, 4)

Відповідач - ОСОБА_1 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош