ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3865/23 Справа № 199/1426/23 Суддя у 1-й інстанції - Авраменко А.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року по справі за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з заявою про забезпечення доказів.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про витребування доказів та витребувати у Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори відомості та копії документів по спадковій справі №606/2022, заведеної після смерті ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що без отримання доказів банк позбавлений можливості захистити свої порушені права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи заяву АТ «Ощадбанк» суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів не містить посилань, підкріплених доказами, про дійсну наявність ризиків/загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто заява АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним ст.116 ЦПК України, з огляду на те, що під час розгляду заяви не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів спадкової справи або неможливість чи виникнення суттєвих перешкод для подання таких витребуваних матеріалів суду в подальшому, зокрема за наслідками заявлення в порядку ст.84 ЦПК України відповідного клопотання про витребування доказів одночасно із поданням позову чи після відкриття провадження у цивільній справі.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно до ч.3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частиною 1 ст.84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій, відносяться до охоронюваної законом таємниці, яка міститься, зокрема, в документах.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства (ст. 8-1 Закону «Про нотаріат»).

Виходячи з цього, на нотаріуса покладається обов`язок зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами, і нотаріальна дія (або дія, яка прирівнюється до нотаріальної) не вчинялась (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріальна таємниця є важливою складовою захисту приватної інформації, тому доступ до неї може бути наданий лише тим суб`єктам, які визначені чинним законодавством та у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2020 року ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було підписано заяву про приєднання №1471477/010617 до договору комплексного банківського обслуговування фізичним осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). 20 липня 2022 року АТ «Ощадбанк» складено претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_1 , яку направлено до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, яка у відповідь листом від 26 липня 2022 року повідомила заявника про прийняття та реєстрацію його претензії.

17 серпня 2022 року АТ «Ощадбанк» направлено адвокатський запит до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації про спадкоємців померлої ОСОБА_1 , видані свідоцтва про право на спадщину та перелік спадкового майна. У відповідь на такий запит Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора своїм листом від 01 вересня 2022 року відмовила у наданні запитуваної інформації.

Тобто з матеріалів справи вбачається, що інформація, яку АТ «Ощадбанк» просить витребувати, має значення для правильного вирішення спору, оскільки без даної інформації неможливо встановити, зокрема коло осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, та яким видано свідоцтва про право на спадщину. Водночас, вказані докази отримати самостійно АТ «Ощадбанк» не може. Оскільки, запитувана інформація становить нотаріальну таємницю та може бути витребувана лише на обґрунтовану письмову вимогу суду.

Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що якщо кредитор спадкоємця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину (ст.1281 ч.3 ЦК України).

Банк вважає, що при вищевикладених обставинах він може дізнатись про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину після смерті позичальника шляхом забезпечення доказів (витребування матеріалів вищезазначеної спадкової справи (фотокопії) судом у вищезазначеної нотаріальної контори у цій справі до подачі ним відповідного позову до суду.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст.20 ч.1 ЦК України).

У даному випадку Банк, як учасник цієї справи, бажає реалізувати своє право на позов, як позивач, саме до належного відповідача, тобто спадкоємця вищезазначеного позичальника, який є чи вважається в силу вимог закону таким, що прийняв спадщину після смерті останнього.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню частково, ухвала суду - скасуванню з направленням справи до того ж суду першої інстанції для виконання вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року скасувати, направити до суду першої інстанції для виконання вимог ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров