ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 червня 2023 року

м. Харків

Справа № 646/1142/23

Провадження № 22-Ц/818/966/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Гармаш К.В.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_5 , на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2023 року, постановлену суддею Клімовою С.В., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про -забезпечення позову до відкриття провадження у справі - задоволено частково.

Накладено арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Volksvagen Golf, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_3 .

Заборонено будь -яким особам користуватися транспортним засобом, а саме: автомобілем марки Volksvagen Golf, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_3 . В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. про визнання договору купівлі- продажу недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_5 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що заява про забезпечення позову не містить жодних обгрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Позивачем не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обгрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду.

Також зазначає, що на розгляді Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа №646/1525/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю, поділ спільного майна та стягнення грошей, де він просить виплатити йому компенсацію в розмірі 74965грн., що складає вартість 1/2 частини спірного автомобіля.

Отже, позивачем подані позови, які взаємовиключні та він ( ОСОБА_1 ) скористався вже іншим способом захисту свого порушеного права та подав позовну заяву про виплату йому грошової компенсації.

Крім того, обраний вид забезпечення позову у вигляді заборони особам користуватися транспортним засобом, а саме спірним автомобілем, є неспівмірним із заявленими позовними вимогами позивача та порушує право власника на володіння, користування належним йому на праві власності автомобілем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_6 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що оскільки він не надавав ОСОБА_2 своєї згоди на здійснення будь-яких дій щодо спірного транспортного засобу, в тому числі на укладання оспорюваного договору, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль та заборони будь-яким особам користуватися ним.

Доводи апелянта щодо дійсності спірного договору є передчасними, оскільки стосуються виключно розгляду справи по суті.

Вказує, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він планує звернутися до суду. Тому в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони користування, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, за змістом наведених вище норм умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Матеріали справи свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 існує спір щодо рухомого майна, автомобіля Volksvagen Golf, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 .

Наразі зазначений транспортний засіб є власністю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2023 року, що підтверджується відповіддю начальника Головного сервісного центру МВС від 06.03.2023 року № 31/20-764.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказував, що має намір звернутися з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Крім іншого, арешт майна, згідно Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обмеження у праві користування, вилучення майна у власника та передачу на зберігання іншим особам.

Оцінивши доводи заявника, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки застосований захід забезпечення позову, який обмежує права власника у користуванні автомобілем, не є співмірним із заявленими позовними вимогами, невжиття такого засобу забезпечення не вплине на ефективність обраного позивачем способу захисту, оскільки автомобіль не лише юридично, а і фактично вибув з володіння позивача.

Підстав для накладення арешту на автомобіль та заборони будь-яким особам користуватися спірним транспортним засобом, що належить третій особі, в забезпечення вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним, колегія суддів не вбачає.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди для виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2023 року - скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 08 червня 2023 року.