ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5082/23 Справа № 201/9156/22 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко Алан Анатолійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року у справі №201/9156/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів(суддя першої інстанції Антонюк О.А.) , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 03.03.2022 року здійснив помилкове перерахування грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 50000,00 грн. з власного дебетового рахунку на карту відповідачки.

В подальшому, внаслідок збереження неправильних реквізитів платежу у додатку «Приват24», позивач здійснив помилкове перерахування коштів відповідачу ще два рази 05.03.2022 року у сумі 21000,00 грн. та 10.03.2022 року у сумі 13000,00 грн.

Про те, що платежі були здійснені помилково, позивач дізнався у липні 2022 року, коли отримав повну виписку руху грошових коштів по його рахунках.

У Банку позивачу повідомили реквізити отримувача коштів та пояснили, що він має звернутись до суду з метою повернення коштів.

Кошти були перераховані відповідачці помилково через важкий психологічний стан на початку збройної агресії.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь грошові кошти у сумі 84000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 84000,00 грн., витрати на правову допомогу 6000,00 грн. і сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 992 грн 40 коп., а всього 90992 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко Алан Анатолійович, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко А.А., посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, рішення суду є незаконне, необґрунтоване.

Так, апелянт посилається на те, що позивачем дійсно на рахунок відповідачки були тричі перераховані грошові кошти в загальному розмірі 84000,00 грн. Однак, зазначені кошти не можна вважати безпідставно набутими, так як вони були призначені та використані на придбання планшетів, мобільних терміналів зв`язку, карт пам`яті, батарейок, полотна для карематів для потреб ЗСУ, про що достеменно було відомо позивачу. Вказане підтверджується квитанціями з АТ КБ «Приватбанк» щодо придбання відповідачкою зазначеної техніки.

Крім того, звертає увагу на те, що з початком повномаштабного вторгнення рф в Україну, не лише відповідач, а більшість волонтерів нашої країни здійснювали та здійснюють збори грошових коштів для підтримки захисників нашої держави (України).

Позивач, усвідомлюючи значення своїх дій, власноруч та з власної волі, з додатку «Приват24», що вимагає особистої перевірки персональних даних отримувача коштів, суми переказу, та підтвердження паролю, здійснив неодноразові дії щодо перерахування коштів на рахунок відповідачки. Системність дій позивача спростовує його твердження про помилковість перерахування грошових коштів, а твердження позивача щодо помилковості його дій у зв`язку із важким психологічним станом на початку збройної агресії, є його припущеннями, які нічим не підтверджені. Навпаки, його дії свідчать про добровільність та обізнаність того, кому та скільки грошей перераховувати.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20квітня 2023 року цивільну справу №201/9156/22 витребувано з суду першої інстанції.

26 квітня 2023 року справа надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко Алан Анатолійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі та копію апеляційної скарги позивачу, а також його представнику було надіслано засобами поштового зв`язку, адвокату Карнаушенко А.А., який діє в інтересах апелянта, позивачу та його представнику на їх електронні пошти, крім того, позивачу та його представнику також було надіслано в їх електронні кабінети через підсистему «Електронний суд».

16 травня 2023 року через підсистему «Електронний суд» від позивача, в інтересах якого діє адвокат Ремез К.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 84000,00 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко Алан Анатолійович, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Вказаним вимогам рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року відповідає.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2022 року позивач ОСОБА_2 здійснив помилкове перерахування грошових коштів відповідачці ОСОБА_1 у сумі 50000,00 грн. з власного дебетного рахунку на картку відповідачки. В подальшому, внаслідок збереження неправильних реквізитів платежу у додатку «Приват24» позивач здійснив помилкове перерахування коштів відповідачці ще два рази 05 березня 2022 року у сумі 21000,00 грн. та 10 березня 2022 року у сумі 13000,00 грн. Про те, що платежі були здійснені помилково, позивач дізнався у липні 2022 року, коли отримав повну виписку руху грошових коштів по його рахунках. У Банку позивачу повідомили реквізити отримувача коштів та пояснили, що він має звернутися до суду, щоб повернути гроші. Помилковість своїх дій позивач пояснює важким психологічним станом на початку збройної агресії.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 про те, що зазначені кошти в розмірі 84000,00 грн. не можна вважати безпідставно набутими, так як вони були призначені та використані на придбання планшетів, мобільних терміналів зв`язку, карт пам`яті, батарейок, полотна для карематів для потреб ЗСУ, про що достеменно було відомо позивачу і що підтверджується наявними квитанціями, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Квитанції магазина електроніки «COMFY» на суму 1740,00 грн., 11500,00 грн., 7499,00 грн., 10499,00 грн., а всього на суму 31238,00 грн. (а.с. 70 -73) апеляційний суд не вважає за належними і достатніми доказами, оскільки це особисті витрати відповідачки.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до частини 3 вказаної вище статті, положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 про те, що викладені в позові твердження позивача щодо помилковості його дій у зв`язку із важким психологічним станом на початку збройної агресії є його припущенням і його дії свідчать про добровільність та обізнаність того, кому та скільки грошей перераховувати, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідачем всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставин, які б спростовували доводи позивача щодо передачі ним відповідачці коштів у сумі 84000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

При цьому у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18, провадження № 14-599цс19.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем та відповідачем відсутні будь-які укладені правочини, тобто відповідач набув грошові кошти без наявності на те правових підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини. Наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку пр. задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко Алан Анатолійович, немає.

Керуючись ст. 374, 375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карнаушенко Алан Анатолійович, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді: