Справа № 595/1062/22
Провадження № 2/595/28/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Боднар М.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.В обгрунтування позову зазначила, що рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом від 29 травня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення судом рішення потреби дитини значно зросли, аліментів, які ОСОБА_1 отримує на дитину, на теперішній час не вистачає. Для нормального харчування та відпочинку, забезпечення одягом та взуттям, придбання всього необхідного для всебічного розвитку дитини, забезпечення її мінімальними послугами необхідні значно більші кошти, ніж розмір аліментів, який сплачує відповідач по справі. Дочка сторін відвідує заняття по сучасній та бальній хореографії, часто бере участь у конкурсах, що вимагає значно більших коштів, ніж присуджені судом аліменти. Крім того, на утримання дитини в державі зріс визачений законодавством прожитковий мінімум відповідно до віку дитини. Відповідач працездатний, впродовж останніх двох років перебуває за межами України - в Польщі, має офіційну роботу, а тому він може сплачувати аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду відзив, відповідно до якого позов визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 заробітку (доходу). В обгрунтування відзиву зазначив, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Його обов`язок сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини, що становить 1372 гривні. Зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки створив нову сім`ю з ОСОБА_6 та має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28.02.2022, з початком воєнного вторгнення в Україну він та його сім`я виїхали за межі України, в Республіку Польщу, де проживають в сім`ї поляка, який дав їм прихисток на час війни. Ні він, ні дружина постійного місця роботи не мають, обходяться тимчасовими підробітками, сімейного бюджету вистарчає на придбання їжі та речей першої необхідності.

Представником позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано відповідь на відзив, в якій вона заперечує обставини, які відповідач навів у відзиві, оскільки вважає, що вони не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_4 виїхав за межі України не 28 лютого 2022 року, а перебуває за кордоном впродовж двох останніх років. Окрім того, відомо, що в Польщі відповідач офіційно працює водієм, за що отримує відповідну зарплату. На початку війни сім`я відповідача (дружина з дитиною) покинули територію України та виїхали до Італії, де перебуває мати дружини. ОСОБА_4 має у власності автомобіль. Після розірвання шлюбу з позивачкою почав будувати житловий будинок в АДРЕСА_1 . Таким чином, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі, який би забезпечував дитині належний і повноцінний розвиток.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що з врахуванням інфляції та подорожчанням життя в Україні вона не може забезпечити належний і повноцінний розвиток дочки. На даний час дочка відвідує заняття по сучасній та бальній хореографії, часто їздить на конкурси, для чого необхідні значно більші кошти, ніж розмір аліментів, який сплачує відповідач ОСОБА_4 . Таким чином, розмір стягуваних аліментів не задовольняє потреб дитини для нормального фізичного, духовного та морального розвитку, не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1500 гривень щомісячно.

Сторони проживають окремо.

Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю.

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України щодо відомостей про перетинання державного кордону України, ОСОБА_4 у період з 15.12.2017 по 15.12.2022 сімнадцять разів перетинав державний кордон України на виїзд. Останній раз перетнув державний кордон 02.03.2021 року.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначала наступні обставинами: 1) з часу призначення аліментів суттєво зріс визначений законодавством прожитковий мінімум відповідно до віку дитини; 2) розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів у вигляді частки; 3) дитина потребує значно більше витрат, ніж на час призначення судом аліментів, оскільки з віком суттєво зростають її потреби, зокрема і в елементарних речах, одязі, раціоні харчування тощо.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.ст.150,180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно частини 2 статті 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що у нього відсутній стабільний дохід, судом відхиляються з огляду на те, що відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, у зв`язку з чим відсутність стабільного доходу має тимчасовий характер, і його життєві обставини не позбавляють відповідача працевлаштуватися таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати свою неповнолітню дитину належним чином. Крім того, доводи відповідача про те, що на його утриманні є дружина і малолітня дитина, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.182 СК України утримання неповнолітньої дитини не може ставитися у залежність від наведених обставин в сукупності з тим, що платник є фізично здоровою та працездатною особою. Крім того, встановлено, що відповідач з 02.03.2021 року перебуває за межами України.

При вирішенні даного спору суд враховує, що сторони проживають окремо, дитина колишнього подружжя проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її повному утриманні. На даний час сума стягуваних в користь позивачки аліментів не забезпечує належного матеріального утримання дочки, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на її розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дитини. На час ухвалення судового рішення прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становив 2833 гривні, що судом також береться до уваги при вирішенні даного спору.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, суд не вбачає підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів до однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів і, з урахуванням принципів розумності й справедливості, вважає за можливе стягувати з ОСОБА_4 аліменти в розмірі однієї п`ятої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що в більшій мірі відповідатиме інтересам дитини, враховуючи її вік, та не порушуватиме права кожної із сторін.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,268 ЦПК України,ст.ст.180,182, 183,192 СК України, cуд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї п`ятої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення 14 квітня 2023 року.

Суддя: В. Б. Федорончук