ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника відповідача Паламарь Д.О.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Євгена Павловича, Голови Національної поліції України Клименка Ігора Володимировича про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 04 травня 2023 року, прийнятої під головуванням судді Андрієнко Г.В. в м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь у відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яка спричинена бездіяльністю дізнавача у справі по кримінальному провадженню за фактом шахрайства, вчиненого відносно позивача.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 травня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тотожністю вимог у даній справі з іншою справою із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки справи №554/15316/22 та №554/15205/22 мають різні предмет та підстави позову.

У відзиві ГУНП в Полтавській області посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу районного суду залишити без змін.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Євгена Павловича, Голови Національної поліції України Клименка Ігора Володимировича.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

27.02.2023 року на адресу Октябрського районного суду м.Полтави надійшло клопотання від ГУНП в Полтавській області про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду у зв`язку з тим, що даний позивач звертався з тим самим позовом, з тих самих підстав та до тих самих осіб у справі №554/15205/22.

Районний суд, задовольняючи вказане клопотання та залишаючи позов без розгляду, дійшов висновку, що у справах №554/15205/22 та №554/15316/23 ідентичні предмет спору, його підстави та сторони по справі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Передумовою для застосування положень пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами позову.

При цьому, для залишення позову без розгляду необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Суд дослідив та сторонами не заперечується, що суб`єктний склад сторін у даній справі та у справі № 554/15205/22 є однаковим.

Тому, у цій справі для з`ясування підстав застосування пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України необхідним є дослідження у взаємозв`язку предмету і підстав позову, порівняно зі справою № 554/15205/22.

Здійснення судом всебічного аналізу предмету і підстав заявленого позову сприяє з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (п.70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 908/299/18).

Аналогічне тлумачення предмету та підстав позову викладено у пункті 130 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.

Як встановлено судом першої інстанції предметом позову в цій справі є відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, а підстави позову обгрунтовані спричиненням моральної шкоди спричинена бездіяльністю дізнавача у справі по кримінальному провадженню за фактом шахрайства, вчиненого відносно позивача .

Також районним судом встановлено, що в рамках розгляду справи № 554/15205/22 ОСОБА_1 19.12.2022 року звертався до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України , Головного управління Національної поліції в Полтавській області , керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Є.П., Голови Національної поліції України Клименка І.В. , ТОВ « Нова пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої бездіяльністю органів державної влади, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, підставність відшкодування якої, була обгрунтованована бездіяльністю дізнавача у справі по кримінальному провадженню за фактом шахрайства, вчиненого відносно позивача.

Провівши порівняльний аналіз суб`єктного складу, підстав та предмету позову у справах № 554/15205/22 та № 554/15316/22 районний суд дійшов правильного висновку про їх тотожність.

Зважаючи на встановлені обставини справи, судом першої інстанції, з`ясовано, що фактично позов у цій справі було подано під час перебування у цьому ж суді справи № 554/15205/22 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки в обох справах вимоги позивача про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування гуртувалися на тому, що дізнавачем у кримінальному провадженні №0000839 від 31.12.2022 року, на думку позивача, була допущена бездіяльність у вказаному кримінальному провадженні, в якому позивач є потерпілим.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційне право на доступ до правосуддя не є безмежним. Метою суду (правосуддя) є захист порушених прав, свобод та інтересів, належних безпосередньо особі, яка звертається за захистом (її суб`єктивних прав). Тому заінтересована особа має довести (а суд - встановити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Октябрського районного суду від 04 травня 2023 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.08.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна