Справа № 191/2329/23
Провадження № 2/191/574/23
У Х В А Л А

іменем України

29 травня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінської Тетяни Володимирівни про встановлення ризику примушування до фінансування російських окупаційних сил, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінської Тетяни Володимирівни про встановлення ризику примушування до фінансування російських окупаційних сил. Одночасно позивач зазначив, що підсудність у цій справі передбачена ст.26 ЦПК України, тобто її необхідно визначити суду вищої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Прижигалінську Т.В..

Вивчивши матеріали цивільного позову, суддя дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст.23 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

З позовної заяви вбачається, що відповідачем у даній справі виступає суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В.

Згідно з п.5) ч.1 Статті 36 ЦПК України суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу ( самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вищезазначені обставини для самовідводу, норми закону та практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання подальшим сумнівам в об`єктивності та неупередженості судді з боку сторін у цивільній справі, суддя вважає за необхідне взяти самовідвід.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України підсудність справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 31 ЦПК України справа, у якій однією зі сторін є суд, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, або суддя цього суду, не пізніше п`яти днів із дня надходження позовної заяви передається на підставі розпорядження голови суду до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Оскільки однією із сторін у даній справі є суддя Синельниківського міськрайонного суду, то у відповідності до вимог ч.6 ст.31 ЦПК України вважаю за необхідне дану позовну заяву передати Дніпровському апеляційному суду для визначення підсудності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.23, 26, 31, 36, 39, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Взяти самовідвід у цивільній справі № 191/2329/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінської Тетяни Володимирівни про встановлення ризику примушування до фінансування російських окупаційних сил.

Цивільну справу 191/2329/23 за позовом ОСОБА_1 до судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінської Тетяни Володимирівни про встановлення ризику примушування до фінансування російських окупаційних сил передати Дніпровському апеляційному суду для визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Прижигалінська