КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/7561/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2051/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретарів судового засідання - Хоменко О.І., Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року та на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бондаренко О.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року представник ТОВ «Олійникова Слобода» - адвокат Тетеря С. І. звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, уточнивши яку, просила:

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № б/н від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ Агрокомплекс «Узин», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0046, загальною площею 1,2 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047, загальною площею 1,2 га;

- скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про держану реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0046, загальною площею 1,2 га, та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0046, загальною площею 1,2 га, що виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»;

- скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про держану реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047, загальною площею 1,2 га, та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0047, загальною площею 1,2 га, що виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»;

- витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0046, загальною площею 1,2 га, розташовану у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

- витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0047, загальною площею 1,2 га, розташовану у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

- внести зміни до договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Ім. Котовського», правонаступником якого є ТОВ «Олійникова Слобода»;

- внести зміни до договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Ім. Котовського», правонаступником якого є ТОВ «Олійникова Слобода», шляхом викладення його у новій редакції (т. 1 а.с. 1-94, т. 1 а.с. 198-211).

На обґрунтування позову зазначала, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в ТОВ «Олійникова Слобода», було укладено договір оренди землі № б/н, за яким ОСОБА_2 передала в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,4 га з кадастровим номером :01:001:0013, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 20 жовтня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 16611343, яким зареєструвала право оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Олійникова Слобода». Протягом усього часу дії договору оренди товариство користується земельною ділянкою у своїй господарській діяльності і належним чином сплачує орендну плату.

Вказувала, що з лютого 2018 року ОСОБА_2 вчиняла дії, спрямовані на позбавлення ТОВ «Олійникова Слобода» права користування землею за договором оренди. За скаргою, поданою ОСОБА_2 та іншими особами до Міністерства юстиції України 28 лютого 2018 року, наказом № 727/5 від 15 березня 2018 року було скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013 за ТОВ «Олійникова Слобода». Незважаючи на те, що договір оренди є дійсним і ніким не оспорений, 05 березня 2018 року ОСОБА_2 уклала з іншим орендарем - ТОВ «Агрокомплекс «Узин» договір оренди №б/н, за яким передала останньому в оренду зазначену земельну ділянку. 15 березня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. було прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за ТОВ Агрокомплекс «Узин» з індексним номером 40131971.

У зв`язку з порушенням прав ТОВ «Олійникова Слобода», як законного орендаря земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, та неможливістю відновити державну реєстрацію свого права оренди на неї внаслідок укладення ОСОБА_2 договору оренди землі з іншим орендарем, товариство звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом про визнання недійсним цього договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013 за ТОВ Агрокомплекс «Узин» (справа № 357/9039/18).

Зазначала, що ОСОБА_2 та ТОВ Агрокомплекс «Узин», з метою ускладнення виконання судового рішення у справі № 357/9039/18 та відновлення ТОВ «Олійникова Слобода» державної реєстрації свого права оренди на його підставі, 04 грудня 2018 року уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 05 березня 2018 року, після чого ОСОБА_2 здійснила поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013.

24 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. була посвідчена заява ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, зареєстрована за реєстровим № 3095. Проте ОСОБА_2 не вчинила жодних дій щодо отримання від ТОВ «Олійникова Слобода», як законного орендаря земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, згоди на проведення її поділу, не повідомила ТОВ «Олійникова Слобода» про свій намір здійснити поділ та не погодила технічну документацію із землеустрою щодо поділу із ТОВ «Олійникова Слобода».

На підставі зазначеної заяви ОСОБА_2 07 грудня 2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про: скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0046 загальною площею 1,2 га та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га, які утворилися внаслідок поділу.

Вказувала, що 12 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу земельної ділянки за ОСОБА_2 , а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0046 загальною площею 1,2 га з індексним номером 44570765 від 12 грудня 2018 року, та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га з індексним номером 44571125 від 12 грудня 2018 року.

Також, не зважаючи на те, що право оренди ТОВ «Олійникова Слобода» за договором оренди залишилось дійсним в силу норм ч. 3 ст. 110 ЗК України і продовжує діяти щодо спірних земельних ділянок, 10 грудня 2018 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ Агрокомплекс «Узин» договір оренди землі, за яким в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин» було передано обидві спірні земельні ділянки.

13 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку-1 з індексним номером 44577358 від 13 грудня 2018 та на земельну ділянку-2 з індексним номером: 44577502 від 13 грудня 2018. Всупереч вимогам чинного законодавства України поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013 було здійснено без погодження з товариством, як її законного орендаря, та виключно з метою приховання юридичного факту наявності у ТОВ «Олійникова Слобода» дійсного права оренди на неї і перешкоджання йому у відновленні державної реєстрації цього права в реєстрі.

Відтак, за наявності дійсного договору оренди з позивачем, який поширює свою дію на зазначені земельні ділянки, ОСОБА_2 не мала права передавати їх в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин» і при укладанні оспорюваного договору порушив права товариства, як їх законного орендаря. Відповідно, у державного реєстратора не було і правових підстав для проведення державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки за ТОВ Агрокомплекс «Узин». Таким чином, має місце грубе порушення прав та інтересів позивача, як єдиного законного орендаря спірних земельних ділянок (т.1 а.с. 1-94).

27 листопада 2019 року Ілюшина М.О. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до неї. На обґрунтування відзиву зазначала, що в період з 03 грудня 2018 року по 13 серпня 2019 року вона працювала державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області. В своїй роботі на цій посаді вона керувалась діючим законодавством України та вважає, що при прийнятті нею рішення про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0046 загальною площею 1,2 га, індексний номер: 44577358 від 13 грудня 2018 року та права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га, індексний номер: 44577502 від 13 грудня 2018 року нею жодних порушень діючого законодавства допущено не було. Заперечувала проти обґрунтування позовних вимог, викладених в п. 1.3.1 позовної заяви про те, що під час прийняття оскаржуваних рішень державним реєстратором було порушено норми законодавства. Вважає, що надані їй для реєстрації права оренди земельної ділянки документи були достатніми для проведення такої реєстраційної дії і не містили на той час підстав для відмови у такій реєстрації.

Зазначала, що зі змісту позовної заяви та з доданої Інформаційної довідки з Держреєстру за номером 172329538 від 02 липня 2019 року вбачається, що одній спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :01:001:0046, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ - 018, виданий 07 грудня 2018 року відділом Держгеокадастру. Тобто, спірна земельна ділянка 07 грудня 2018 року була вже сформована та відкрито розділ та реєстрація ОНМ (дата, час державної реєстрації) - 07 грудня 2018 року 15:11:32 та з доданої Інформаційної довідки з Держреєстру за номером 172329643 від 02 липня 2019 р. вбачається, що другій спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :01:001:0047, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ - 018, виданий 07 грудня 2018 року відділом Держгеокадастру. Тобто, спірна земельна ділянка 07 грудня 2018 року також була вже сформована та відкрито розділ та реєстрація ОНМ (дата, час державної реєстрації) - 07 грудня 2018 року 15:17:37. Таким чином, обидві земельні ділянки вже були зареєстровані як об`єкти нерухомого майна і могли бути об`єктами цивільних прав і реєстрація права оренди відбулась після формування та державної реєстрації права власності на ці земельні ділянки.

Вказувала, що передбачених законом достатніх підстав для відмови у реєстрації права оренди спірних земельних ділянок у неї не було, заявлені до реєстрації речові права на нерухоме майно та їх обтяження вона вважала такими, що відповідають законодавству і поданим/отриманим документам. Також, погоджується з позивачем в тій частині, що оскаржувані ним рішення державного реєстратора підлягають скасуванню як похідна вимога від вимоги про визнання недійсним оспорюваного договору (в разі визнання судом оспорюваного договору недійсним) і заперечує проти того, що нею були порушені норми законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому це є додатковою підставою для скасування судом оскаржуваних рішень.

Зазначала, що позивачем жодним чином не доведено позовних вимог до неї, як самостійних позовних вимог, а якщо ці позовні вимоги вважати похідними, як вказує сам позивач, та вона не має виступати відповідачем у цій справі (т.1 а.с. 167-171).

13 липня 2021 року представник відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвокат Червінчик Є.Е. подав до суду письмові пояснення, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. На обґрунтування зазначав, що ОСОБА_2 особисто договір оренди земельної длянки з ТОВ «Олійникова Слобода» не підписувала і нікого не уповноважувала від свого імені вчиняти відповідні дії. В лютому 2018 року вона звернулася до державного реєстратора щодо надання їй витягу з державного реєстру речових прав, даний витяг був необхідний для укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до отриманої інформаційної довідки було встановлено, що 20 жовтня 2014 року державним реєстратором Юхно Н.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав за номером 11611343, яким зареєстровано право оренди за позивачем. У зв`язку з цим, 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою до комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України щодо скасування запису про державну реєстрацію спірного договору оренди землі. Наказом міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року її заява була задоволена та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 11611343 від 20 жовтня 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. Відомості про скасування державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки внесено до реєстру 15 березня 2018 року.

Вказував, що 05 березня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013. Даний договір зареєстрований 15 березня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав», після скасування міністерством юстиції попередньої реєстрації. 24 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. була посвідчена заява ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013. Державним кадастровим реєстратором відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та в м. Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області прийняте рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номеру та здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером 0:01:001:0046 загальною площею 1,2 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га.

Зазначав, що 04 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір про розірвання договору оренди землі від 05 березня 2018 року. 10 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір оренди зазначених земельних ділянок. На підставі укладеного договору про оренду землі, державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було зареєстровано право оренди даних земельних ділянок за ТОВ «Агрокомплекс «Узин». Відповідно до п. 37 прикінцевих положень договору оренди, який на думку позивача був укладений 17 червня 2013 року між ОСОБА_2 та позивачем, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Речове право на спірну земельну ділянку за позивачем було зареєстровано 20 листопада 2014 року. Для визначення початку перебігу та закінчення строку дії цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій. Зі скасуванням рішень державних реєстраторів про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права. Оскільки, державна реєстрація речового права позивача на спірну земельну ділянку була скасована 15 березня 2018 року, можливо прийти до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки на момент початку перебігу строку дії укладеного 10 грудня 2018 року договору оренди землі, відлік якого обраховується з 13 грудня 2018 року - з часу здійснення державної реєстрації речового права за ТОВ Агрокомплекс «Узин», права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомого майна у нього вже були відсутні. Тобто, укладення оскарженого договору оренди не стало перешкодою для позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою, що виключає наявність підстав для визнання договору оренди землі недійсним. ОСОБА_2 своїми діями права позивача не порушувала.

Також вказував, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0013, яка була предметом договору оренди, про внесення змін до якого подано позов у цій справі, не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки в її межах шляхом поділу утворені інші земельні ділянки, а тому і відсутній предмет спору (т.2 а.с.141-147).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року у задоволенні позовної заяви відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, обрані ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 року, у справі № 357/7561/19, провадження № 2-з/357/172/19, шляхом зняття арешту з майна: земельної ділянки, загальною площею 1,2 га з кадастровим номером :01:001:0046, що розташована на території Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, та земельної ділянки, загальною площею 1,2 га з кадастровим номером :01:001:0047, що розташована на території Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 151-165).

18 липня 2021 року представник відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвокат Червінчик Є.Е. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просив ухвалити у справі № 357/7561/19 додаткове рішення, у якій просив вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути з позивача - ТОВ «Олійникова Слобода» судові витрати понесені відповідачем - ТОВ Агрокомплекс «Узин» за надання правничої допомоги адвокатом в розмірі 15 000, 00 грн.На обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 13 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Олійникова Слобода». 30 червня 2020 року між адвокатом Червінчик Є.Е. та ТОВ Агрокомплекс «Узин» було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до додаткової угоди від 30 листопада 2020 року до Договору про надання правової допомоги від 30 червня 2020 року ТОВ Агрокомплекс «Узин» уповноважив адвоката Червінчика Є.Е. на представництво його інтересів у даній справі та сторони узгодили, що за надання правової допомоги в суді першої інстанції у справі №357/7561/19 клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10000,00 грн. та за досягнення позитивного рішення у справі клієнт сплачує адвокату додатковий гонорар («гонорар успіху») у розмірі 5000,00 грн. В ході судового розгляду даної справи ТОВ Агрокомплекс «Узин» понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 15 000,00 грн. Єдиним документом, який міг подати адвокат на стадії судового розгляду по суті, це стали письмові пояснення, які додані до матеріалів справи, які є першою заявою відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин». Вказував, що в письмових поясненнях зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 15 000,00 грн. Тобто, заявлений ТОВ Агрокомплекс «Узин» розмір суми судових витрат відповідає фактично сплаченому розміру та вказаному в акті приймання-передачі наданих послуг від 22 лютого 2021 року. Також, представник відповідача зазначав, що у судовому засіданні 13 липня 2021 року ним було зроблено заяву про те, що ТОВ Агрокомплекс «Узин» протягом п`яти днів надасть суду докази витрат понесених ним на правничу допомогу (т. 2 а.с. 167-186).

05 серпня 2021 року представник ТОВ «Олійникова Слобода» - адвокат Тетеря С.І., подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яким просила відмовити представнику ТОВ «Агрокомлекс «Узин» - адвокату Червінчику Є.Е. у прийнятті додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. На обґрунтування зазначала, що ТОВ Агрокомплекс «Узин» своїм правом на подання відзиву не скористався і надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При цьому заявляючи витрати на професійну правничу допомогу, не навів поважності причин, з яких він за півтора року розгляду справи не спромігся надати суду відзив на позовну заяву з попереднім розрахунком судових витрат. Крім того, замість подачі відзиву на позовну заяву 02 грудня 2019 року ТОВ Агрокомплекс «Узин» подавало апеляційну скаргу на ухвалу суду від 02 серпня 2019 року про відкриття провадження у справі №357/7561/19. Таким чином, невиконання стороною справи свого обов`язку щодо повідомлення суду у першій заяві по суті справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, є підставою для відмови у задоволенні вимог такої сторони про відшкодування витрат, про які він не зазначив у першій заяві по суті справи (т.2 а.с. 193-197).

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року задоволено заяву представника відповідача - адвоката Червінчика Є.Е. про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з ТОВ «Олійникова Слобода» на користь ТОВ Агрокомплекс «Узин» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. (т.2 а.с. 199-205).

Не погодившись з рішенням районного суду, 23 серпня 2021 року представник ТОВ «Олійникова Слобода» - адвокат Цой Д.С. подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, змінити розподіл судових витрат між сторонами та стягнути у рівних частинах з ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин» та державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. на користь ТОВ «Олійникова слобода» понесені судові витрати у розмірі 40 971, 51 грн. (т. 2 а.с. 210-235).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказував, що суд першої інстанції помилково ототожнив державну реєстрацію договору оренди землі з державною реєстрацією права оренди на земельну ділянку, що у свою чергу призвело до помилкового застосування норм ЦК України та до помилкового висновку про те, що цей договір не набрав чинності, у зв`язку зі скасуванням державної реєстрації права оренди позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013.

Вказував, що на підтвердження своїх висновків про те, що договір оренди землі не набрав чинності у зв`язку зі скасуванням Міністерством державної реєстрації права оренди позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013, суд першої інстанції послався на положення п. 37 договору, яке передбачає, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вважає таке посилання суду першої інстанції необґрунтованим, адже суд здійснив неправильне тлумачення умов п. 37 договору оренди землі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у разі скасування державної реєстрації права оренди особи на земельну ділянку в такої особи відсутнє право її оренди. Також суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача, що оскарження ним рішень державного кадастрового реєстратора про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013 та про державну реєстрацію спірних земельних ділянок не буде ефективним способом поновлення порушених прав позивача, не зважаючи на те, що поділ земельної ділянки було здійснено без відома і без згоди позивача, як її законного орендаря (т. 2 а.с. 210-235).

Не погодившись з додатковим рішенням районного суду, 06 вересня 2021 року представник ТОВ «Олійникова Слобода» - адвокат Тетеря С.І. подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, посилаючись на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ТОВ Агрокомплекс «Узин» без поважних причин не виконано вимоги, передбачені ч. 1 ст. 134 та п. 9 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, а саме не подано до суду відзиву, в якому б було наведено попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та у порушення приписів ЦПК України поклав ці витрати на позивача (т. 2 а.с. 239-244).

18 жовтня 2021 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Марценюк Л.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року залишити без змін та стягнути з ТОВ «Олійникова Слобода» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. На обґрунтування відзиву зазначала, що судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ Агрокомплекс «Узин» фактично поніс витрати у розмірі 15 000 грн. на правничу допомогу, такий розмір витрат є обґрунтований та співмірний, а тому надмірний формалізм щодо моменту зазначення попереднього розрахунку судових витрат не може переважати над правом особи на відшкодування судових витрат. Вважає, що судом повно та всебічно з`ясовано обставини справи, а додаткове рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні будь-які підстави для його скасування (т. 3 а.с. 23-25).

03 листопада 2021 року від представника ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвоката Косяк В.М. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення суду, в якому просив рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення та стягнути з ТОВ Олійникова Слобода» на користь ТОВ Агрокомплекс «Узин» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

На обґрунтування відзиву зазначав, що апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою, оскільки висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав апелянта оспорюваним договором оренди землі, укладеним ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , з ТОВ Агрокомплекс «Узин», не спростовується аргументами викладеними в апеляційній скарзі, оскільки на 10 грудня 2018 року - момент укладання договору оренди землі ОСОБА_2 з ТОВ Агрокомплекс «Узин», державна реєстрація право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013 за апелянтом була скасована, що свідчить про відсутність у апелянта права оренди і, як наслідок, відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди як на момент реєстрації зазначеного договору, так і на момент пред`явлення позову. Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив п. 37 Договору №1 є хибним, помилковим та не підтверджується доказами по справі. Вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим фактичним обставинам, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для його скасування відсутні (т. 3 а.с. 79-97).

08 листопада 2021 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Марценюк Л.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте в судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Марценюк Л.А. просила не брати до уваги вказаний відзив та його повернути без розгляду про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 3 а.с. 137-138, 161-162).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року за клопотанням представника ТОВ «Олійникова Слобода» - адвоката Тетеря С.І.,було зупинено апеляційне провадження у справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 357/8104/19 (т. 3 а.с. 52-56).

Ухвалою Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/8104/19 повернуто справу на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка в свою чергу ухвалою від 31 серпня 2022 року зупинила касаційне провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 травня 2022 року поновлено провадження у справі (т. 3 а.с. 197-198).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року за клопотанням представника ТОВ «Агрокомплекс «Узин» - адвоката Косяк В.М.,було зупинено апеляційне провадження у справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 676/7428/19, яка в свою чергу ухвалою від 05 вересня 2022 року зупинила касаційне провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) (т. 3 а.с. 52-56).

Велика Палата Верховного Суду 18 квітня 2023 року прийняла постанову у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22), якою закінчила розгляд справи у касаційному порядку.

01 травня 2023 року представник ТОВ «Олійникова Слобода» - адвокат Тетеря С.І. подала клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку із розглядом справи і опублікуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (т. 4 а.с. 45-48).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2023 року поновлено провадження у справі та, з урахуванням забезпечення належного повідомлення сторін по справі, справу призначено до розгляду на 08 червня 2023 року (т. 4 а.с. 49).

У судовому засіданні представники ТОВ «Олійникова Слобода» - адвокат Тетеря С.І., адвокат Цой Д.С., адвокат Кравець О.І. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити. Представник ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвокат Косяк В.М., представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. заперечували проти скарги і просили її відхилити (т. 3 а.с. 161-162 т. 4 а.с. 60-61).

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені на зазначені ними адреси, тобто належним чином, про що у справі є докази. Відповідач ОСОБА_1 та третя особа державний реєстратор Ілюшина М.О. були сповіщені на зазначені ними адреси про що свідчать відмітки працівників пошти про вручення адресатам особисто поштових відправлень. Факт належного сповіщення відповідача ОСОБА_1 її представник - адвокат Марценюк Л.А. в суді апеляційної інстанції не заперечувала про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 3 а.с. 40-46, 69-78, 163-172, 199-201 т. 4 а.с. 50-61).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 219648, виданого липня 2009 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013, площею 2,4 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, (т. 1 а.с. 16-17).

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в ТОВ «Олійникова Слобода», було укладено договір оренди землі № б/н, за яким ОСОБА_2 передала товариству в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,4 га, з кадастровим номером :01:001:0013, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 14-15, 18-19, 22-25).

Згідно даного договору орендна плата нараховується і видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1262,88 грн. Додаткові умови: оранка, культивація та обмолот на присадибних ділянках 0,30 га буде проводитись безкоштовно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 (двісті) гривень, в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 5 роки за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 37 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (т. 1 а.с. 14-15).

20 жовтня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 16611343, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013 за орендарем ТОВ «Олійникова Слобода», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1 а.с. 21).

28 лютого 2018 року ОСОБА_2 та інші особи звернулись до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), зокрема, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 16611343 від 20 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 29-37).

Розглянувши дану скаргу Міністерство юстиції України наказом № 727/5 від 15 березня 2018 року, прийняло наказ та дійшло висновку про скасування рішень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, та скасувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2014 року № 16611343, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. (т. 1 а.с. 38).

У серпні 2018 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни, про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та ухвалою суду було відкрито провадження у справі № 357/9039/18 (т. 1 а.с. 39-43, 44, 45).

З відповіді на запит Головного управління Держгеокадастру у Київській області, вбачається, що згідно із Національною кадастровою системою, земельні ділянки зазначені у запиті, були перенесені до архівного шару. В результаті чого земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0013 була поділена згідно документацій із землеустрою з присвоєнням кадастрових номерів: :01:001:0046 та :01:001:0047 (т. 1 а.с. 46).

Також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 24 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. була посвідчена заява ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, зареєстрована за реєстровим № 3095. На підставі заяви ОСОБА_2 07 грудня 2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0046 загальною площею 1,2 га, державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га, які утворилися внаслідок поділу (т. 1 а.с. 26-28).

12 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу земельні ділянки за ОСОБА_2 : на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0046 загальною площею 1,2 га з індексним номером 44570765 від 12 грудня 2018 року та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га з індексним номером 44571125 від 12 грудня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с. 47-50).

10 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» був укладений договір оренди землі, відповідно до п. 2 якого в оренду передаються земельні ділянки з кадастровим номером: :01:001:0046 та з кадастровим номером: :01:001:0047, які розташовані на території Узинської міської об`єднаної територіальної громади с. О. Слобода Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 131-133).

13 грудня 2018 року даний договір на обидві земельні ділянки був зареєстрований відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44577358 та № 44577502 державним реєстратором прав на нерухоме майно Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Іллюшиною М.О. (т. 1 а.с. 134, 135).

25 квітня 2019 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулась до ОСОБА_2 шляхом направлення засобами поштового зв`язку пропозиції (оферти) про внесення змін до договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року (т. 1 а.с. 52-66).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її спадкоємцем та правонаступником прав та обов`язків, що підтверджується копією спадкової справи № 111/2020, щодо майна померлої ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 2, 45-105).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2021 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 , як правонаступника сторони відповідача ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 106-108).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Питання укладення договору, його форми та визначення моменту укладення передбачені у загальній частині ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 638 ЦК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 17 червня 2013 року) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій, четвертій статті 639 ЦК України вказано, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У частинах першій та другій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відносини у сфері найму (оренди) земельної ділянки регулюються ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частині першій статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент укладення договорів оренди від 17 червня 2013 року та від 10 грудня 2018 року) було визначено таку форму договору оренди, а саме: договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.

05 грудня 2019 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року (далі - Закон № 340-IX), частину першу статті 14 Закону України «Про оренду землі» викладено в іншій редакції: договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

Істотними умовами договору оренди землі відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент укладення договору оренди від 05 червня 2013 року) були: 1) об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) строк дії договору оренди; 3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; 4) умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; 5) умови збереження стану об`єкта оренди; 6) умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; 7) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 8) існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; 9) визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; 10) відповідальність сторін; 11) умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону було підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди землі могли бути зазначені інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов`язань сторін, порядок страхування об`єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об`єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Істотними умовами договору оренди землі відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент укладення оспорюваного договору оренди від 10 грудня 2018 року) були: 1) об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) строк дії договору оренди; 3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі могли зазначатися інші умови.

05 грудня 2019 року Законом № 340-IX абзац третій частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» доповнено умовою про дату укладання договору оренди.

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (частина перша статті 19 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладення договорів оренди).

05 грудня 2019 року Законом № 340-IX частину першу статті 19 Закону України «Про оренду землі» доповнено вимогою, що дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення.

Можна зробити висновок, що на законодавчому рівні встановлені чіткі і однозначні вимоги щодо форми і змісту договору оренди землі.

На час укладення договору оренди стаття 6 Закону України «Про оренду землі» передбачала, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 17 червня 2013 року) передача об`єкта оренди орендарю здійснювалася орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Стаття 17 Закону України «Про оренду землі» (у редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 191-VIII) передбачає, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

05 грудня 2019 року Законом № 340-IX частину першу статті 19 Закону України «Про оренду землі» доповнено нормою про те, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19) зазначено, що оскільки моменти укладення договору оренди землі та набрання ним чинності збігалися, то моментом укладення договору оренди землі на час дії частини третьої статті 640 ЦК України (до 01 січня 2013 року), вважалася саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили в договорі іншого релевантного вирішення спорів щодо договору оренди землі, укладеного до 01 січня 2013 року.

У частині третій статті 640 ЦК України в редакції Закону № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, що діє з 01 січня 2013 року, визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Разом із цим у частині п`ятій статті 6 Закону України «Про оренду землі» (доповнено на підставі Закону від 11 лютого 2010 року № 1878-VI) визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Тобто з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки.

Отже, договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону України «Про оренду землі».

З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.

Зареєстроване право оренди землі є речовим правом.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22), до розгляду якої зупинялося провадження у цій справі, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16 у частині того, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вказаний висновок стосується чинності договору оренди землі, укладеного після 01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання: виключення із Закону України «Про оренду землі» вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди та вказівки на необхідність реєстрації права оренди і виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність правочину з дня його державної реєстрації.

Судом встановлено, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в ТОВ «Олійникова Слобода», було укладено договір оренди землі № б/н, за яким ОСОБА_2 передала товариству в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,4 га, з кадастровим номером :01:001:0013, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 14-15, 18-19, 22-25).

Відповідно до пункту 37 прикінцевих положень договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

20 жовтня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 16611343, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0013 за орендарем ТОВ «Олійникова Слобода», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1 а.с. 21).

Зазначене рішення державного реєстратора скасовано наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5.

Однак, позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також у апеляційній скарзі повідомляв суд, що наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5 оскаржується в судовому порядку з 2018 року (справа № 357/9440/20) і вирішення цього питання впливає на встановлення факту набуття ТОВ «Олійникова Слобода» права оренди на спірну земельну ділянку.

25 серпня 2021 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 357/9440/20 визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5, у тому числі в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на спірну земельну ділянку. Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року постанову апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в цій частині залишено без змін.

Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 357/9440/20, залишеною без змін в цій частині постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року, визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5 в повному обсязі, тобто стосовно усіх реєстраційних дій, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив доводи представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А., що ОСОБА_1 не брала участь у розгляді цих справ і вказаними судовими рішеннями щодо належної відповідачці земельної ділянки питання не вирішувалось (т. 3 а.с. 141-150).

Унаслідок визнання незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5 право оренди позивача за договором оренди землі від 17 червня 2013 року є дійсним з моменту внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на спірну земельну ділянку (20 жовтня 2014 року), оскільки скасування наказу відновило дію державної реєстрації цього права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) зроблено висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, відповідно до якого, якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди.

За відсутності реєстрації права оренди первинного орендаря у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди землі за договором оренди, укладеним у період дії первинного договору, підлягають задоволенню, якщо на час ухвалення рішення суду первинний орендар матиме чинне право оренди та зможе його зареєструвати.

У позивача право оренди земельної ділянки закінчується 17 червня 2023 року, тобто термін дії договору на час розгляду справи судом не сплив. Власник земельної ділянки - відповідачка ОСОБА_2 , її правонаступник ОСОБА_1 не заявляли вимог ні про розірвання договору оренди з ТОВ «Олійникова Слобода», ні про визнання його недійсним. Відповідних судових рішень нею не надано, тому підстави для того, щоб вважати такий договір неукладеним, недійсним чи не чинним, відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Саме від задоволення вимог позивача (первинного орендаря) залежатиме подальша можливість законної реалізації його прав.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Щодо вимоги про витребування земельної ділянки в третьої особи, то первісний орендар може заявити таку вимогу лише в тому разі, якщо він (первісний орендар) зареєстрував своє право оренди. Проте «витребування земельної ділянки» не є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права оренди наступним орендарем.

У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди оскаржуваний договір оренди може бути визнано недійсним. У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, позивач, у тому числі заявив вимогу про витребування земельної ділянки, задоволення якої поновлює його права орендаря.

При цьому суд апеляційної інстанції, з метою забезпечення принципу правової визначеності, вважає за необхідне визнати недійсним оспорюваний договір оренди землі від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0046 загальною площею 1.2 га та з кадастровим номером: :01:001:0047 загальною площею 1.2 га, які розташовані на території Узинської міської об`єднаної територіальної громади с. Олійникова Слобода Білоцерківського району Київської області, оскільки він укладений під час дії раніше укладеного з позивачем іншого договору оренди цієї ж земельної ділянки, який у встановленому законом порядку недійсним, не чинним чи неукладеним не визнавався.

Оскільки зареєстроване право оренди землі є речовим правом, то і способи захисту такого права можуть бути такими, що притаманні речовим правам.

У відносинах оренди визнається право орендаря на абсолютний захист від порушення його права на орендоване майно третіми особами; на збереження сили договору оренди при переході права власності на орендоване майно до іншої особи (право слідування).

У статті 27 Закону України «Про оренду землі» як у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи у судах передбачалося, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

Тобто орендар мав абсолютний захист права оренди шляхом витребування орендованої земельної ділянки з тимчасового володіння ТОВ «Агрокомплекс «Узин» у своє тимчасове (строкове) володіння.

Тимчасове володіння нерухомими речами може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації такого права на це майно у встановленому порядку, тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право тимчасового володіння, визнається тимчасовим фактичним володільцем нерухомого майна та його користувачем протягом строку дії договору оренди.

У контексті спору щодо земельної ділянки, переданої в оренду, тимчасовим володільцем такої земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право оренди землі, а відтак неволодіючий орендар, право оренди якого порушено, може скористатися спеціальним способом захисту, який передбачено спеціальним законом, а саме статтею 27 Закону України «Про оренду землі», на підставі якої він може витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 357/10397/19.

Відповідно до договору оренди від 17 червня 2013 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , орендодавцем передана в оренду (строком на 10 років) земельна ділянка площею 2,4 га, з кадастровим номером :01:001:0013, яка розташована в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 14-15, 18-19, 22-25).

Згідно з даними Головного управління Держгеокадастру у Київській області, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0013 була поділена згідно документацій із землеустрою з присвоєнням кадастрових номерів: :01:001:0046 та :01:001:0047 (т. 1 а.с. 46).

Також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 24 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. була посвідчена заява ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, зареєстрована за реєстровим № 3095. На підставі заяви ОСОБА_2 07 грудня 2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0013, шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0046 загальною площею 1,2 га, державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047 загальною площею 1,2 га, які утворилися внаслідок поділу (т. 1 а.с. 26-28).

Відповідно до статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб.

Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Передача земельної ділянки в оренду і є таким обтяженням права власника земельної ділянки. За обставинами справи ОСОБА_2 передала в оренду ТОВ «Олійникова Слобода» всю земельну ділянку, яку в подальшому поділила на дві земельні ділянки.

Такий поділ земельної ділянки не припиняє права оренди на неї орендаря, оскільки уся передана в оренду земельна ділянка була поділена і увійшла у дві сформовані земельні ділянки.

Тому договір оренди земельної ділянки не припинив своєї дії.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Олійникова Слобода» в частині витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Дане судове рішення є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги щодо внесення змін до договору оренди землі від 17 червня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 і ТОВ «ім. Котовського», правонаступником якого є ТОВ «Олійникова Слобода», шляхом його викладення у новій редакції, тобто зі зміною ідентифікації об`єкта оренди, задоволенню не підлягають, оскільки поділ земельної ділянки не припиняє права оренди орендаря щодо неї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19), постанові Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 357/ 7734/18.

Враховуючи вищевказане, державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М.О. не є належним відповідачем у даній справі, а тому в позові в цій частині слід відмовити, як заявленого до неналежного відповідача.

Щодо юрисдикції спору Велика Палата Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) дійшла правового висновку, зокрема, оскільки предметом спору у справі, що переглядається, є земельні ділянки, власником яких є фізична особа як сторона договорів оренди землі (як первісного, укладеного із позивачем, так і двох наступних, укладених із відповідачем), предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків власника земельних ділянок. А оскільки позовні вимоги ТОВ «Олійникова Слобода» до ТОВ «Агрокомплекс «Узин» про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та користування заявлені з приводу земельної ділянки, власником якої є фізична особа, яка укладала договори оренди як з ТОВ «Олійникова Слобода», так і з ТОВ «Агрокомплекс «Узин», а тому з огляду на характер правовідносин, з яких виник спір, його слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Така практика є сталою, підстав для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду не вбачається.

Строк позовної давності на заявлення вищевказаних вимог позивачем не пропущений.

Інші позовні вимоги ТОВ «Олійникова Слобода» задоволенню не підлягають з підстав, наведених у мотивувальній частині цієї постанови.

Згідно зі ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст.141 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення районного суду від 13 липня 2021 року ухваленого по суті спору, підлягає скасуванню і додаткове рішення цього ж суду від 05 серпня 2021 року, оскільки визначений ним розподіл судових витрат не може бути визнаний законним і обґрунтованим.

При визначаючи на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу судових витрат між сторонами, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

При зверненні до суду з позовом ТОВ «Олійникова Слобода» сплачено судовий збір у розмірі 9 605,00 грн. і 960,50 грн., та за подачу апеляційної скарги товариством сплачено судовий збір у розмірі 14 407,50 грн. (т. 1 а.с. 1, 101, т. 2 а.с. 222).

Понесені витрати щодо сплати судового збору в суді першої інстанції підлягають стягненню з ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» пропорційно задоволеним позовним вимогам по 1 760,92 грн. з кожного.

Також понесені витрати щодо сплати судового збору в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» пропорційно задоволеним позовним вимогам по 2 401,25 грн. з кожного.

Крім того, ТОВ «Олійникова Слобода» просить стягнути із відповідачів понесені витрати на правничу допомогу, зокрема, у суді першої інстанції у розмірі 30 406,01 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 19 134,78 грн.

На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано до суду:

- копію договору про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22 грудня 2018 року, з додатковими угодами від 23 січня 2019 року, 03 серпня 2021 року між ТОВ «Олійникова Слобода» з АО «Еверлігал» (т. 1 а.с. 69-77);

- ордери на надання правової допомоги в Білоцерківського міськрацонному суді Київської області та Київському апеляційному суді ТОВ «Олійникова Слобода», видані АО «Еверлігал» (т. 1 а.с. 82, т. 2 а.с. 233);

- акт приймання-передачі наданих послуг від 03 серпня 2021 року (т. 2 а.с. 228);

- рахунки на оплату послуг № 69 від 23 січня 2019 року, № 93 від 23 січня 2019 року, № 205 від 04 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 84-85, т. 2 а.с. 231).

- платіжні доручення про сплату послуг юридичних послуг на користь АО «Еверлігал» від 25 січня 2019 року на суму 26 605,26 грн., від 25 січня 2019 року на суму 3 800,75 грн., від 10 серпня 2021 року на суму 19 134,78 грн. (т. 1 а.с. 86-87, т. 2 а.с. 232).

Представником ТОВ Агрокомплекс «Узин» Косяк В.М. у відзив на апеляційну скаргу заявив клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу до 8 000,00 грн., надану в суді першої інстанції, та до 6 000,00 грн. - в апеляційній інстанції (т. 3 а.с. 79-90).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. подала до суду клопотання про зменшення судових витрат та звільнення відповідача від сплати судових витрат на підставі ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки розмір судових витрат перевищує 5 % від річного доходу ОСОБА_1 , на підтвердження чого надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік. (т. 3 а.с. 247-279).

Враховуючи те, що представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А.не надала доказів річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний 2022 рік та інших належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору, зокрема, доказів відсутності нерухомого майна, заявлене клопотання про звільнення від сплати судових витрат задоволенню не підлягає.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу виконаної представником роботи, а також наявність інших подібних спорів ТОВ «Олійникова Слобода», колегія суддів вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу, є завищеними, та беручи до уваги доводи відповідачів про зменшення розміру витрат понесених на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Свобода» витрати на правничу допомогу по 5 067,66 грн. з кожного за розгляд справи районним судом та по 3 189,13 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до тлумачення законодавства, цих висновків суду не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі б/н від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» (ідентифікаційний код - 32638214), щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0046, загальною площею 1,2 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047, загальною площею 1,2 га.

Витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода»(ідентифікаційний код - 03755360) у його тимчасове (строкове) володіння з тимчасового (строкового) володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин»(ідентифікаційний код - 32638214) земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:0046, загальною площею 1,2 га та з кадастровим номером :01:001:0047, загальною площею 1,2 га, орендарем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» згідно з договором оренди від 17 червня 2013 року, укладеним між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ім. Котовського», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода».

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» (ідентифікаційний код - 03755360) з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) 1 760,92 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 2 401,25 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 8 256,79 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» (ідентифікаційний код - 03755360) з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» (ідентифікаційний код - 32638214) 1 760,92 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 2 401,25 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 8 256,79 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 червня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова