Справа № 211/202/19
Провадження № 2/211/97/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 квітня 2023 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Мариненко Е.П.

у відсутність: представника позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК»

відповідача Босько А.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що відповідно до укладеного між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 15.03.2013 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов Договору станом на 30.09.2018 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2013 року у загальному розмірі 163277,98 грн., яка складається із:3944,42 грн. заборгованість за кредитом; 146382,23 грн. відсотки за користування кредитом; 4700,00 грн. заборгованість по комісії; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 7751,33 грн. штраф (процентна складова).

До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2013 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 163277,98 грн., та судові витрати у розмірі 2449,17 грн.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволені позову з підстав пропуску строку позовної давності. Зазначив, що наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять його підпису, що не підтверджує факту, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг існували на момент підписання анкети заяви. Крім того, позивачем не доведено, що він, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він розумів саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. У анкеті - заяві процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів ) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того анкета - заява та інші матеріали, надані банком, не містять доказів того, що він отримав платіжну картку з зазначенням на ній строку дії та ПІН-код до неї, а також укладав кредитний договір. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, відповідно до матеріалів справи останній платіж був здійсненний 31.01.2014 року, а позов був поданий лише 14.01.2019 року, що свідчить про пропущення строку позовної давності.

Від представника АТ «АКЦЕНТ-БАНК» до суду надійшли заперечення на відзив, в яких зазначили, що відповідач в Анкеті Заяві про приєднання до Умов і Правил надання батьківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № Б/Н від 15.05.2013 р) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язання в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладених на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцент) повинна бути повною та безумовною. Банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Таким чином, відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Прав. Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією) і повинен сплачувати процентну ставку. На підтвердження вірності розрахунку банком надано банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік»), де в тому числі відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Просять суд задовольнити позовні вимоги та слухати справу у їх відсутність.

Представник позивача одночасно з позовною заявою також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, його представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просив застосувати вимоги позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання ,що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» укладено кредитний договір № Б/Н шляхом підписання відповідачем Анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у анкеті - заяві.

На підтвердження погодження умов кредитування позивачем надано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на сайті https://a- bank.com.ua/terms, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» - Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна».

Відповідно до нової редакції статуту АТ «АКЦЕНТ-БАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором Б/Н від 15.05.2015 року станом на 30 вересня 2018 року становить 163277 грн 98 коп., з них: 3944 грн 42 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 146382 грн 23 коп. - заборгованість по відсоткам; 4700,00 грн. заборгованість по комісії; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 7751,33 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1,2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

В силу ст. ст. 526, 527ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідачем заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності .

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч.2ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені; У цьому разі позовна давність обчислюється від дня від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості;

Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Крім того, статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст. 124 ЦПК України передбачено, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина четверта статті 267ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (§ 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Stubbings and Others v. the United Kingdom»; § 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц).

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором № Б/Н від 15.05.2015 року був сплачений 31 січня 2014 року. Останнє користування кредитними коштами відповідачем відбулось 03 лютого 2014 року.

При цьому договором не передбачені періодичні платежі, відсутній графік та дата повернення кредиту.

Позовну заяву АТ «АКЦЕНТ-БАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором датовано від 14.11.2018 року, подано до суду через засоби поштового зв`язку 29.12.2018 року.

Отже, на час подання позову сплинув як спеціальний (ст. 258 ЦК України), так і загальний строк позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Згідност.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Перебіг позовної давності, відповідно до ст.264 ЦК України, переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Матеріали справи не містять обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, клопотань щодо поновлення строку звернення до суду позивач також суду не заявляв.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4ст. 267 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову «АКЦЕНТ-БАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Б/н від 15 березня 2013 року слід відмовити в повному обсязі в зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір залишається на позивачеві.

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 76-81, 141, 258-259, 223, 264-265, 354-355ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко