Справа № 752/1943/22
Провадження № 2/752/1974/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.02.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Мазур Ю.Ю.,

за участю секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катерина Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року, позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «ОТП БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катерина Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви позивач вказувала, що між нею та Акціонерним комерційним товариством «Райффайзенбанк Україна» було укладено договір іпотеки № PCL-401/32/2006 від 03.07.2006, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк». 10.12.2008 приватним нотаріусом виконавчого органу Миколаївської області Рябоконь Катериною Леонідівною, було вчинено виконавчий напис № 2703 у зв`язку із боргом за кредитним договором, який було укладено між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним товариством «Райффайзенбанк Україна» право вимоги, якого перейшли до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» і запропоновано задовольнити вимоги кредитора, у загальному розмірі 54613,06 доларів США, що станом на 21.11.2008 є еквівалентом 327132,23 грн. та 12719,18 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 11.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем на підставі виконавчого напису № 2703 від 10.12.2008 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати виконавчий напис № 2703 від 10.12.2008, який вчинено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. таким, що не підлягає виконанню; стягнути судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Зобов`язано приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катерину Леонідівну (місцезнаходження: 54017, м. Миколаїв, просп. Леніна, буд. 86) не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження надати суду належним чином завірену копію виконавчого напису № 2703 від 10.12.2008 та документи, на підставі яких його було вчинено.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним товариством «Райффайзенбанк Україна» було укладено договір іпотеки № PCL-401/32/2006 від 03.07.2006, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк».

30.06.2009 на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 541-VI т відповідно до рішення Загальних зборів Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «ОТП Банк».

10.12.2008 приватним нотаріусом виконавчого органу Миколаївської області Рябоконь Катериною Леонідівною, було вчинено виконавчий напис № 2703 у зв`язку із боргом за кредитним договором, який було укладено між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним товариством «Райффайзенбанк Україна» право вимоги, якого перейшли до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», запропоновано звернути стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку АДРЕСА_2 , запропоновано задовольнити вимоги стягувача, у розмірі 45294,84 долари США, сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом (за період з 03.07.2006 по 17.11.2008) - 9318,22 доларів США, сума пені за прострочення виконання зобов`язань - один відсоток від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання (за період з 11.01.2007 по 17.11.2008) - 9032,04 грн., штраф, відповідно до умов кредитного договору - 50,00 грн., витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса в сумі 3637,14 грн., що всього становить 54613,06 доларів США, що станом на 21.11.2008 є еквівалентом 327132,23 грн. та 12719,18 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.

11.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем на підставі виконавчого напису № 2703 від 10.12.2008 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Однією з підстав для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням основного принципу нотаріальних дій - безспірності та за відсутності документів, визначених п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.В. не надала документи та доказів на підтвердження викладених нею пояснень у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Частиною першою статті 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Разом з тим, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», містить імперативну норму про те, що виконавчий напис нотаріуса видається лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відносинах під юридичними особами - не більше року, або ж законом встановлений більший строк давності для певної конкретної вимоги.

Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катерина Леонідівна вимоги ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 не виконала, не надала належним чином звірену копію виконавчого напису № 2703 від 10.12.2008 та документи, на підставі яких його було вчинено.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 цієї статті передбачає, що Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд не може встановити наступні суттєві обставини справи, а саме: на підставі яких документів приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. видав спірний виконавчий напис, чи спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та положень Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, та чи був виконавчий напис вчинений поза меж, визначеного законом строку.

За встановлених обставин, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катерина Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчинений 10 грудня 2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катериною Леонідівною, зареєстрований в реєстрі за № 2703.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катерина Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 грудня 2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь Катериною Леонідівною, зареєстрований в реєстрі за № 2703 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 54613,06 доларів США, що станом на 21.11.2008 є еквівалентом 327132,23 грн. та 12719,18 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи 21685166, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ю.Ю.Мазур