Провадження № 2/127/1976/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Бойко В.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Вінницького обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Вінницького обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Пунктом 1 частини 1 статті 176ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Всупереч зазначеним вимогам закону, позовна заява не містить зазначення ціни позову.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем не наведено обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які позивач хоче стягнути з відповідача, а саме розрахунку середньоденного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки позивач не позбавлена можливості самостійно визначити середньоденний розмір заробітної плати до отримання судом вказаної інформації від відповідача.

Також згідно із ч. 4 ст.177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 статті175ЦПК України передбачено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,00 грн.

При цьому, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати неправомірним та скасувати Наказ №383-К Вінницького обласного центру зайнятості про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Шаргородської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості, поновити ОСОБА_1 на посаді, яку він займав раніше або ж на іншій рівнозначній посаді у Шаргородському управлінні Жмеринської філії Вінницького обласного центру зайнятості, стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з яких вбачається 2 вимоги немайного характеру та 1 вимога майнового характеру.

Водночас статтею 5Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, положення статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, в редакції чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Разом з тим, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

З огляду на викладене вбачається, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу та про скасування наказу про звільнення під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Яу зазначалося, позивач просить суд визнати незаконним наказ про звільнення, поновити на роботі, а також стягнути з відповідача середньоденний розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу, таким чином позовна заява містить 2 вимоги немайнового характеру, де від однієї вимоги немайнового характеру про поновлення на роботі позивач звільнений, а також одну вимогу майнового характеру, що стосується стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу, який не є заробітною платою.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір з урахуванням підпункту першого пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», де визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачем не у повній мірі сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом та враховуючи характер спору, йому необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру про стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу з розміром якого позивачу необхідно визначитись, але не менше 1073,60 грн.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про її залишення без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст 175-177,185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Вінницького обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання даної ухвали.

В разі не усунення вищевказаних недоліків цивільний позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: