Провадження № 2/127/2474/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 31.05.2022 року у справі №127/9855/2 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з судовим наказом 24.06.2022 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Микитюком М.О. у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_4 було прийнято постанову від 28.06.2022 року при виконанні судового наказу №127/9866/22, виданого 24.06.2022 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 . Позивач вважає, що визначений судом розмір аліментів має бути зменшений, з огляду на обставини, які свідомо не були повідомлені відповідачем під час звернення до суду з заявою про видачу судового наказу і на даний час обґрунтованість визначення розміру аліментів на утримання дитини має бути розглянута по суті.

Позивач зазначив, що має, крім сина ОСОБА_3 , неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком ОСОБА_4 у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 . ОСОБА_7 проживає окремо від ОСОБА_6 та своєї дочки ОСОБА_8 . За домовленістю між батьками ОСОБА_4 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 позивач добровільно бере участь в утриманні та вихованні ОСОБА_4 , а саме: сплачує аліменти на утримання своєї дитини ОСОБА_11 .

Позивач вважає, що наявність іншої дитини, на користь якої ним сплачуються аліменти, є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, вважає за необхідне зазначити те, що на даний час його стан здоров`я значно погіршився.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 від його заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

18.10.2022 р. відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи його тим, що підставою для звернення з заявою про зменшення розміру аліментів, на думку позивача, є той факт, що на його утриманні, крім сина ОСОБА_3 , знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також погіршення його матеріального становища та здоров`я. Проте відповідач вважає такі дії позивача намаганням ухилитися від надання належної допомоги своєму сину та сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Зокрема, відповідач зазначила, що позивач є одним з співвласників та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища». Як з директором товариства з ним 23.11.2016 р. безстроково укладений контракт, відповідно до якого розмір зарплати позивача складає 2300 Євро щомісячно і є незмінним до закінчення контракту. Іншу частину доходів позивача на посаді директора товариства складає премія, розмір якої визначається ним самостійно.

Також вважає безпідставним посилання позивача на погіршення його стану здоров`я, оскільки на час звернення з позовом позивач вже виписаний з лікарні, приступив до виконання своїх посадових обов`язків директора та здійснює їх на даний час. Крім того, всі витрати понесені ним під час лікування були компенсовані страховою компанією відповідно до договору страхування. Разом з тим, відповідач зазначає, що майновий стан позивача повністю дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки крім зазначених доходів, він має у своїй власності транспортні засоби (мотоцикл KAWASAKI та автомобіль марки NISSAN), а також є засновником ТОВ «СУНП «АЕТТЗНПС» та «ПРИРОДНА ЕНЕРГІЯ» та бенефіціаром ТОВ «УНП «АЕУ ДНІПРО». Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що внаслідок зміни його сімейного стану та стану здоров`я суттєво погіршилось його матеріальне становище, внаслідок чого він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

29.11.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив із викладенням своїх пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2022 року у справі №127/9855/22 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За домовленістю між батьками ОСОБА_4 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 позивач добровільно бере участь в утриманні та вихованні ОСОБА_4 , а саме сплачує аліменти на утримання своєї дитини ОСОБА_14 .

Порядок здійснення наказного провадження врегульовано розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на наявність другої дитини, на яку він добровільно сплачує аліменти за усною домовленістю з матір`ю дитини.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Тобто з аналізу цих правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, належить з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При визначенні наявності підстав для зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2022 року, судом враховано, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України. Тому при визначенні розміру аліментів та матеріальних можливостей платника аліментів судом враховано, що він є працездатною, здоровою людиною, але про перебування на утриманні платника аліментів іншої малолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник ОСОБА_2 суд не повідомила.

Судом прийнято до уваги, що чинне сімейне законодавство та усталена судова практика передбачає достатнім розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, враховуючи необхідність утримання позивачем саме двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що частка на утримання кожного з них має становити по 1/6 від його заробітку (доходу).

Враховуючи вищевикладене та положення ч. 7 ст. 170 ЦПК України ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в наявності підстав для зміни розміру аліментів, встановленого судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2022 року у справі №127/9855/22, шляхом зменшення їх розміру, оскільки позивач зобов`язаний та може надавати щомісячне утримання дитини в розмірі 1/6 частки від свого заробітку (доходу) щомісячно.

Встановлений цим рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів також не є незмінним і в разі подальшої зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернуто увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховного Суду України від 15.05.2006 року.

Оскільки у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа - судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2022 року у справі №127/9855/22 про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення за вищевказаним судовим наказом належить припинити станом на день набрання законної сили цим судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180 - 182, 192 СК України, ст. 12, 13, 79-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 992,40 грн.

Відкликати судовий наказ №127/9855/22 від 31.05.2022 р. про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №69300095.

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк для подання доказів про витрати на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 14.04.2023 р.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя