Номер провадження: 22-ц/813/5506/23
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року ухвалене у складі судді Куриленко О.М., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

31 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 494 грн. 99 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту 20 452 грн. 39 коп. за звітом СПД ОСОБА_3 і страховою виплатою МТСБУ 11 957 грн. 40 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 969 грн. 39 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту 20 452 грн. 39 коп. за звітом СПД ОСОБА_3 і фактичними витратами 28 421 грн. 78 коп. за ремонт, який виконало ТОВ АВТО ГРУП+. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.11.2021 року о 12:50 годин на пл. Незалежності, 1 в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ореl, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_2 , який отримав механічні ушкодження, в той час як автомобіль, яким керував ОСОБА_2 не зазнав пошкоджень, тому що був обладнаний тягово-зчіпним пристроєм для причепу, саме з цим пристроєм було зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . Зазначає, що 17.12.2021 року Київським районним судом м. Одеси прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 947/37505/21, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на час вчинення ДТП не була застрахована та він відмовився оплатити ремонт автомобіля, позивач спочатку звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, після чого МТСБУ було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування на користь Позивача в розмірі 11 957 грн. 40 коп. Зазначає, що МТСБУ було укладено договір з СПД ОСОБА_3 про проведення оцінки відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного ізносу та відповідно висновку експерта № 81886 від 3.15.2022 р. СПД ОСОБА_3 встановлено, що вартість відновлювального ремонту складає 20 452 грн. 39 коп., але після застосування коефіцієнту фізичного зносу щодо вартості нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, розмір збитків, що підлягає під страхове покриття склав 11 957 грн. 40 коп. Також вказує, що експертом СПД ОСОБА_3 , не була врахована необхідність фарбування суміжних, непошкоджених елементів автомобіля при фарбуванні нових, які було змінено замість пошкоджених, експерт СПД ОСОБА_3 розглянув вартість відновлення лише пошкоджених елементів без врахування супутніх робіт необхідних для повернення транспортному засобу вигляду, який був до ДТП. Цією невідповідністю обумовлена різниця у 7 969 гри. 39 коп. між вартістю відновлювального ремонту за звітом СПД ОСОБА_3 і ТОВ АВТО ГРУП+, а саме, за даними СТО РЕНО витрати на ремонт склали 28 421 гри. 78 коп., а за звітом СПД ОСОБА_3 - 20 452 грн. 39 коп. Позивач стверджує, що відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу було проведено у повному обсязі, фактичні витрати склали 28 421 грн. 78 коп., що на 16 464 грн. 38 коп. перевищує виплачену йому страхову виплату. Таким чином, Позивачем була визначена сума збитку непокритого страховою виплатою. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовлено в повному обсязі .

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, зокрема призначення у справі відповідної експертизи. Інших доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог в частині підтвердження суми, пред`явленої до стягнення в якості відшкодування відновлювального ремонту та товарної вартості автомобіля, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріали справи не містять, та будь-яких клопотань щодо їх витребування стороною позивача в ході розгляду справи заявлено не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про правильність пред`явленої суми до стягнення, в якості відшкодування відновлювального ремонту, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 30 березня 2023 року звернувся безпосередньо до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що судом першої інстанції не застосовано вказані норми ст.ст. 1187,1188,1192,1194 ЦК України при винесенні оскаржуваного рішення . Експертом СПІД ОСОБА_3 03.15.2022 року було виготовлено звіт № 81886 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТ3 RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, складає 20452,39 грн. На підставі виконаних досліджень та розрахунків, зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу після аварійного пошкодження КТЗ станом на 24.12.2021 року дорівнює 11957, 40 грн. з врахуванням ПДВ, без врахування ВТВ (втрати товарної вартості). У вказаному звіті у п. 2.1 зазначено, що звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача відносно розміру відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТ3 і не може бути гарантією того, що власник КТ3 зможе відремонтувати його за суму, яка дорівнює розміру відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. СПД ОСОБА_3 здійснив розрахунок згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Отже, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України No 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. Згідно з п. 8.6. Методики Величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТ3 і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Згідно з п. 8.6.2. Методики Величина ВТВ КТЗ не нараховується: а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТ3 виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ. Виходячи зі строку експлуатації мого автомобіля, відповідно до Методики, величина ВТВ експертом не нарахована. При цьому пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов?язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує Таким чином, страховик звільнений від відшкодування витрат пов?язаних з відновленням зовнішнього вигляду та сплачує вартість відновлювального ремонту, знижену на коефіцієнт фізичного зносу. Майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, лише в разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Такий висновок зробив ВСУ в постанові № 359/2309/17. Судом першої інстанції не встановлено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок зазначених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Однією з вимог мого позову є стягнення з ОСОБА_2 на мою користь 8501 грн. 99 коп., що є різницею між вартістю відновлювального ремонту 20459 грн. 39 коп.

за звітом СПД ОСОБА_3 і страховою виплатою МТСБУ 11957 грн. 40 коп. У постанові Верховного Суду України від 2.12.2015 у справі № 6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). ВСУ у справі № 359/2309/17 наголошує: Системний аналіз п.32.7 ч. 1 ст.32 закону Ne1961-IV, ст.22, аб3.3 п.3 ч. 1 ст.988, стет. 1166, 1187, 1194 ЦК, пп. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завланої майнової школи. у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Перелік робіт і матеріалів у звіті СПД ОСОБА_3 , необхідний для відновлювального ремонту не враховує витрати на відновлення зовнішнього вигляду. Перелік робіт і матеріалів в акті виконаних робіт АГ-00000878 "ТОВ " вто Груп +" від 28.01.2022 р. включає витрати на відновлення зовнішнього вигляду. Різниця між вартістю відновлювального ремонту 20459 грн. 39 коп. за звітом СПД Бурмістр в.в. і фактичними витратами з урахуванням витрат на відновлення зовнішнього вигляду 28421 грн. 78 коп. за ремонт, який виконало ТОВ "АВТО ГРУП+», складає 7962 грн. 39 коп. Відшкодування цієї суми також є моєю позовною вимогою. Так у листі № 70 «ТОВ "Авто Груп +" від 15.08.2022 р., що є у матеріалах справи, зокрема зазначено, що доцільність фарбування сусідніх деталей (в даному випадку передне ліве крило та двері задні ліві) за умови пошкодження дверей передніх лівих та лівого порогу обумовлюється наступним. Найбільш ефективною технологією фарбування, яка дає максимальний результат при відновленні пошкоджених запасних частин є фарбування переходом. Фарбування переходом - це одна з технологій локального фарбування, коли створюється максимально плавний перехід від старого покриття і його кольору до нової фарби і, відповідно його кольору. Враховуючи, що лакофарбове покриття з часом вицвітає, то технологія фарбування переходом дозволяє зробити сусідні ділянки старого і нового покриття однаковими по тону та таким чином зробити фарбування максимально непомітним. Це і є описом технології відновлення зовнішнього вигляду. Також в цьому листі надані відповіді на інші важливі питання, необхідні для вирішення справи і обґрунтування відповідності виконаних робіт і застосованих матеріалів отриманим пошкодженням автомобіля. У листі від АТ "Рено Україна" вих. № 6 від 16 січня 20023 р., що також є у матеріалах справи підтверджується правильність розрахунків робіт і матеріалів "ТОВ "Авто Груп +" необхідних для відновлювального ремонту автомобіля позивача. Суд не розглянув вказані документи без пояснення підстав. Слід зазначити, що після відновлювального ремонту, навіть з фарбуванням переходом на суміжні поверхні, мій автомобіль вже вважається битим і його ринкова ціна впала. Спеціалісти, яких залучають покупці при виборі автомобіля, легко визначають, що автомобіль був у ДТП та фарбований, використовуючи для цього пристрій для вимірювання шару фарби на суміжних з відремонтованими дверми елементах, де він є товщим Я не замовляв експертного дослідження для підтвердження витрат для відновлення зовнішнього вигляду автомобіля після ДТП, також не висував вимог про відшкодування упущеної вигоди та моральних збитків. При прийнятті цього рішення я враховував, що відповідач є людиною похилого віку, вартість експертизи складає орієнтовно 5 тис. грн, що суттєво збільшить позовні вимоги. Також в акті виконаних робіт "ТОВ "Авто Груп +* врахована знижка 3258, 82 грн. з ПДВ, яку я отримав як постійний клієнт, використавши всі наявні у мене на той час бонусні бали, що також є моїм збитком, який я не додав до позовних вимог. Позивачу здавалося, що доказів у справі достатньо для задоволення моїх мінімальних вимог. Але суд зазначив у рішенні таке: в ході розгляду справи стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, зокрема призначення у справі відповідної експертизи. Під час розгляду справи судом першої інстанції я не подавав клопотання про призначення експертизи, крім того, чинним цивільно процесуальним законодавством не передбачено, що розмір матеріальної шкоди має підтверджуватись лише експертним дослідженням, також у справі вже було дослідження СПД ОСОБА_3 . Отже, позивач надав суду докази щодо розміру шкоди, які не спростовано відповідачем, але, вочевидь, виникли сумніви у суду. Якщо суд вважав, що не можна довести той чи інший факт доказами, зібраними у справі, то: Згідно з п. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: ???для з?ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; ???сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Вважаю, що була наявна сукупність необхідних обставин і суд мав можливість призначити відповідну експертизу. Тобто, якщо суд вважав, що наявні докази виглядають суперечливими та необхідне клопотання позивача для призначення судової експертизи, він повинен був підняти це питання на засіданні і пояснити мені наслідки вчинення або невчинення цієї процесуальної дії. Не зробивши цього суд фактично зіграв на боці відповідача, порушивши п. 1 ст. 12 ЦПК України, який визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 102 ЦПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Таким чином, суд мав можливість у разі необхідності викликати ОСОБА_3 для надання пояснень стосовно його звіту № 81886 від 03.15.2022 р. Суд також взяв до уваги рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року (справа № 947/9216/22) по справі ОСОБА_4 до МТСБУ та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У вищезазначеному рішенні суд дійшов висновку, що оскільки рахунок фактура № АГ- 000112520 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року не підтверджують розмір заподіяних збитків транспортному засобу «RENAULT», державний номер НОМЕР_2 , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.11.2021 року о 12 год. 50 хв. в м. Одесі, пл. Незалежності, 1, тому вони не є належними доказами та не приймаються судом до уваги. Постановою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року залишив без змін. Тому суд зробив наступні висновки: Отже, звертаючись до суду із даним позовом, позивач надав ті самі докази, що і при розгляді справи № 947/9216/22 ..і тому: суд вважає, що стороною позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження оцінки транспортного засобу, вартості матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості автомобіля якому було завдано механічних пошкоджень... і у підсумку: суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог. Скаржник вважав, що суд помилково відніс правову оцінку обставин до преюдиційних обставин, а саме встановив, що оцінка обставин судом у іншій справі за участю тих самих осіб є обов?язковою для суду. Суд у даній справі повторив висновки суду в іншій справі, проігнорував докази, які не розглядались в іншій справі та дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. Преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин. (15 вересня 2022 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61221 (ЄДРСРУ №106558719)). Зазначав, що хоча лист № 70 «ТОВ "Авто Груп +" від 15.08.2022 р. і експертний звіт СПД ОСОБА_3 були надані в апеляційному суді у справі № 947/9216/22, їх не було прийнято до уваги, оскільки не було дотримано вимоги ч. 3 ст. 367 ЦПК України, лист від АТ "Рено Україна" вих. № 6 віл 16 січня 20023 р. щодо результатів перевірки правильності розрахунків "ТОВ "Авто Груп +" був відсутній, тому висновок суду, що позивачем надано ті самі докази, не відповідає дійсності. Суд робить наступний висновок, що є повторенням висновку суду у справі № 947/9216/22: з наданого позивачем звіту та фото його пошкодженого автомобіля, зроблених 24.12.12.2021 року оцінювачем ОСОБА_3 , а також протоколу огляду, вбачається сутність пошкоджень перелічених у рахунку фактурі № АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акті виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року. Річ у тому, що у вказаних рахунку-фактурі та акті виконаних робіт відсутній перелік пошкоджень, на який посилається суд, тому цей висновок не має сенсу. Вказані рахунок-фактура та акт виконаних робіт складені "ТОВ "Авто Груп +" для виправлення пошкоджень отриманих автомобілем у ДТП, зафіксованих оцінювачем ОСОБА_3 , в цих документах наведений відповідний перелік робіт і матеріалів. Також суд повторює ще один висновок суду у справі № 947/9216/22: На підставі аналізу наведених доказів, суд приходить до висновку, що надані рахунок фактура № АГ-000112520 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року, в яких перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача, не співпадають з пошкодженнями, які були отриманні автомобілем позивача під час ДТП та зафіксованими в схемі ДТП. Суд не вказав на чому ґрунтується такий висновок, що саме не співпадає. У відзиві на позов відповідач зробив ряд припущень, які по суті є наклепом, стосовно того, що я надав рахунки за роботи, що не стосуються ДТП, що я проводив роботи до огляду автомобіля оцінювачем, що я зробив додаткові пошкодження автомобіля або підробив фото. Фактично суд погодився з припущеннями відповідача, порушивши п. 6 ст. 77 ЦПК України, який вказує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач ОСОБА_2 вдавався до відвертої брехні у залі суду, стверджував, що він ледве торкнувся фаркопом двері мого автомобіля і достатньо було б відрихтувати двері у місті зіткнення, а не міняти двері. Твердження "ледве торкнувся" не є правдивим, зіткнення було суттєвим. У експертному звіті є протокол огляду мого автомобіля, і там вказано, що двері необхідно замінювати. Крім того, у звіті є фотофіксація пошкоджень мого автомобіля і ці фото повністю співпадають з моїми фото, зробленими одразу після ДТП, які присутні у матеріалах справи, вони є електронними доказами, зроблені на мій телефон і прив?язані по геолокації і даті. Також, відповідач заявляв у суді, що він намагався домовитися і пропонував поїхати на СТО для вирішення питання мого автомобіля. Це є неправдою, він лише пропонував мені 100 доларів і зазначив, що це його остання пропозиція. Основною лінією захисту відповідача було намагання виставити мене як шахрая і це, на жаль, вплинуло на рішення суду. Насамкінець суд доходить висновку, що: ... позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість. Суд 1-ї інстанції розглянув мій позов упереджено, порушивши п. 1, пп. 1, 4 п. 2 ст. 2 ЦПК України. Так, відповідач помилково посилався на преюдиційне значення висновків іншого суду, в якому брали участь ті ж самі особи, про що я докладно написав у запереченні на відзив на позов, але суд проігнорував мої аргументи, не зазначив у рішенні норми права, на які я посилався, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Фактично були взяті до Уваги припущення відповідача у вигляді наклепів на мене та спекуляції у судовому засіданні на тему його похилого віку та бездоганної репутації. Позивач надав суду докази щодо розміру заподіяної мені школи, які не спростовано відповідачем, але суд без пояснень зробив висновок, що вони не відповідають характеру пошкоджень.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача та сторони, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної та першої інстанції встановлено те, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 належить автомобіль марки RENAULT модель MEGANE SCENIC, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

12 листопада 2021 року о 12:50 годин, на пл. Незалежності, 1 в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL, державний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 «Правил дорожнього руху України», рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT, державний номер НОМЕР_2 . Від дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року по справі № 947/37505/21 якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на час вчинення ДТП не була застрахована, позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно довідки № 1 від 25.03.2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір відшкодування складає 11 957,40 гривень.

Згідно Наказу № 81886 та довідки № 1 від 25.03.2022 року, МТСБУ здійснило на користь потерпілої особи ОСОБА_1 регламентну виплату на суму 11 957,40 гривень, про що також зазначає позивач.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що на теперішній час відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу було проведено у повному обсязі, фактичні витрати склали 28 421 грн. 78 коп., що на 16 464 грн. 38 коп. перевищує виплачену йому страхову виплату.

Так, згідно наданого рахунка-фактури № АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акту виконаних робіт № АГ-00000878 від 02.01.2022 року, вартість відновлювального ремонту складає 29 328, 98 гривень, що було сплачено позивачем, що підтверджується квитанціями від 12.11.2021 року та від 07.02.2022 року.

У вищезазначених рахунку фактурі та акті виконаних робіт перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлювального ремонту автомобіля, а саме: фара передня ліва-зняття/встановлення; бампер передній зняття/установка; крило переднє ліве зняття/установка; крило преднє ліве розбирання/збирання; двері предня ліва заміна; двері передня ліва розбирання/збірка; двері задня ліва зняття/установка; двері задні ліві розбирання/збірка; крило переднє ліве ремонт; усунення перекосу двері передньої лівої; підбір кольору; підготовка до фарбування металевих деталей; підготовка до фарбування металевих деталей; накладка двері передньої лівої фарбування; дверь передня ліва фарбування; дверь задня ліва фарбування; крило переднє ліве покраска; поріг лівий фарбування; полірування пофарбованих деталей; мийка автомобіля.

СПД ОСОБА_3 03.15.2022 року було виготовлено звіт № 81886 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого: вартість відновлювального ремонту КТЗ RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, складає 20 452,39 грн., ринкова вартість КТЗ RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 , визначена за порівняльним підходом, може складати 169 070,96 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 станом на 24.12.2021 року дорівнює з врахуванням ПДВ на запасні частини, без врахування ВТВ 11.957, 40 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.4. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (далі - «Методика»), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарноївартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Саме такі правові висновки наведені в Постанові ВСУ № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року.

Слід звернути увагу, що з наданої позивачем схеми ДТП, яка сталася 12.11.2021 року о 12 год. 50 хв. в м. Одесі, пл. Незалежності, 1, складеної інспектором патрульної поліції, вбачається, що ТЗ ОСОБА_1 , автомобіль марки «RENAULT», державний номер НОМЕР_2 , отримав такі механічні пошкодження: вм`ятина на лівій двері з пошкодженням лакофарбового покриття.

При цьому, на ТЗ відповідача ОСОБА_2 , державний номер НОМЕР_1 , взагалі відсутні буд-які пошкодження внаслідок ДТП.

Дані про пошкодження транспортних засобів підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується їх підписами на схемі ДТП.

На підставі аналізу наведених доказів, суд приходить до висновку, що надані рахунок фактура № АГ-000112520 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року, в яких перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача, не співпадають з пошкодженнями, які були отриманні автомобілем позивача під час ДТП та зафіксованими в схемі ДТП.

Крім того, з наданого позивачем звіту та фото його пошкодженого автомобіля, зроблених 24.12.12.2021 року оцінювачем ОСОБА_3 , а також протоколу огляду, вбачається відсутність пошкоджень перелічених у рахунку фактурі № АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акті виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року.

Суд також бере до уваги рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року (справа № 947/9216/22) по справі ОСОБА_1 до МТСБУ та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

У вищезазначеному рішенні суд дійшов висновку, що оскільки рахунок фактура № АГ-000112520 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт № АГ-00000878 від 28.01.2022 року не підтверджують розмір заподіяних збитків транпортному засобу «RENAULT», державний номер НОМЕР_2 , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.11.2021 року о 12 год. 50 хв. в м. Одесі, пл. Незалежності, 1, тому вони не є належними доказами та не приймаються судом до уваги.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року залишив без змін.

Отже, звертаючись до суду із даним позовом, позивач надав ті самі докази, що і при розгляді справи № 947/9216/22, так як надані позивачем фотографії (а.с.94-102) не можуть бути доказами підтвердження суми спричиненої йому шкоди.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що стороною позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження оцінки транспортного засобу, вартості матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості автомобіля якому було завдано механічних пошкоджень,

Крім того, в ході розгляду справи стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, зокрема призначення у справі відповідної експертизи.

Інших доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог в частині підтвердження суми, пред`явленої до стягнення в якості відшкодування відновлювального ремонту та товарної вартості автомобіля, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріали справи не містять, та будь-яких клопотань щодо їх витребування стороною позивача в ході розгляду справи заявлено не було.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про правильність пред`явленої суми до стягнення, в якості відшкодування відновлювального ремонту, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Доводи апелянта про те, що суд проігнорував аргументи позивача, не зазначив у рішенні норми права, на які позивач посилався, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування, не э слушними, так як судом надана власна правова оцінка обставинам справи ( а.с.116-117) і це відповідно до вимог закону право суду.

Доводи апелянта про те, що судом фактично були взяті до уваги припущення відповідача у вигляді наклепів на мене та спекуляції у судовому засіданні на тему його похилого віку та бездоганної репутації, не стосуються предмету судового дослідження .

Інші доводи апелянта у своїй більшості є викладенням власної позиції і про суті не є критикою судового рішення.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2023року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко