Справа № 761/7400/22
Провадження № 2-з/761/56/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулвсь до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки "Ауді А3", колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , рік виготовлення 2016.

Заява мотивована тим, що заявник має намір з`явитись до суду з позовом до громадянина Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_2 є громадянином Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії та має намір виїхати на постійне місце проживання на батьківщину та відповідно продажу належного йому в Україні майна. Оскільки зазначений транспортний засіб належить та знаходиться у розпорядженні останнього, тому заявниця просить накласти арешт на транспортний засіб марки "Ауді А3", колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , рік виготовлення 2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19 вересня 2020 року.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що заява представника ОСОБА_3 поданої про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, який зі слів заявника перебуває у власності громадянина Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії ОСОБА_2 та має намір виїхати на постійне місце проживання, а саме транспортний засіб марки "Ауді А3", колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , рік виготовлення 2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19 вересня 2020 року.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, за якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа №183/5864/17-ц (провадження№61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя)має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження свої хвимог, пересвідчитися, зокрема, втому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від22грудня2006рокуN9).

Разом зтим, намір звернення до суду з позовом не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин та кожне свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Також, заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що зазначений транспортний засіб перебуває у власності громадянина Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії ОСОБА_2 .

Одночасно з цим, доказів, які підтверджують обґрунтований ризик того, що майно буде згодом відчужене громадянина Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії ОСОБА_2 матеріали справи також немістять.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А,№303А, п.2958.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151, 153, 259-261, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_4 про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України(протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: