Провадження № 2-з/761/290/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , про визнання права власності на рухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо переміщення або перевезення дизельного генератора виробництва «Himoinsa», модель «HYW-45T5 INS50 HZ - 400/230V AS5», серійний номер 91003981, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровими номерами :33:034:0055, :33:034:0056 за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська с/рада, с/т «Лагуна», вул.Прирічна, а також шляхом накладення арешту на вказаний генератор, посилаючись на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

22.05.2023 р. заяву розподілено у провадження судді Савицького О.А.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів з тим, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 17.10.2018 р. у справі № 183/5864/17-ц).

Також, необхідно зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, посилання заявника у своїй заяві на потенційну можливість вчинення відповідачами недобросовісних дій щодо спірного майна без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження вказаних обставин, не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Доказів, які б підтверджували обґрунтований ризик того, що відповідачі мають намір відчужити спірне майно матеріали заяви не містять.

Таким чином, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття вказаних у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову до його подання до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , про визнання права власності на рухоме майно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: