Справа №442/2608/23
Провадження №2/442/667/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання - Антоненко В.О.,

з участю представника позивача адвоката Романишина Я.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє представник - адвокат Романишин Ярослав Олексійович, до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики.

Позов мотивує тим, що 05.06.2021 вона позичила ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100000 гривень, яка зобов`язалася повернути такі в строк до 05.06.2022, що підтверджується відповідною розпискою.

Разом з тим, відповідач не виконала взятого на себе зобов`язання та у зазначений термін грошей не повернула. Просила стягнути з відповідача борг в сумі 100000 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задоволити.

Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги.

Заслухавши представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі розписки від 05.06.2021, укладеної між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 , остання отримала від позивача 100000 грн, зобов`язалася повернути отримані грошові кошти в повному обсязі своєчасно до 05.06.2022.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до претензії ОСОБА_2 від 01.06.2022, остання вказує, що ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути ОСОБА_2 100000 грн. до 05.06.2022. Оскільки борг не повернуто, вона просить ОСОБА_1 у п`ятиденний строк до 01.07.2022 повернути борг в розмірі 100000 грн, в іншому випадку вона звернеться до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із частиною першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Вказаний висновок викладений ВС у постанові від 12.11.2020 у справі № 154/3443/18.

Підстав для неприйняття доводів позивача про те, що розписка не виконана відповідачем, відсутні.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Таким чином, розписка надана позивачем про передачу грошових коштів містить ознаки договору позики, з такої можна встановити дійсну правову природу договірного зобов`язання.

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідач у встановлений строк не виконала покладені на неї зобов`язання та не повернула борг позивачу в розмірі 100000 грн. Вказані обставини визнані відповідачем у судовому засіданні.

Беручи до уваги визнання відповідачем позову, з останньої на користь позивача слід стягнути вказану суму основного боргу 100000 грн згідно розписки від 05.06.2021.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 142 ЦПК України на користь позивача слід стягнути 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265 ЦПК, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 100000 (сто тисяч) гривень боргу за договором позики від 05.06.2021.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2023.

Суддя М.М. Грицай