Справа № 750/8929/21
Провадження № 6/750/68/23
У Х В А Л А

19 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну сторони стягувача в справі № 750/8929/21 за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

26 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» засобами поштового зв`язку звернулося до суду із заявою, в якій просить замінити сторону стягувача в справі № 750/8929/21 за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, просив заяву розглянути за його відсутності.

Представник Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви сповіщений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялася завчасно та належним чином.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2021 року позов Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість за договором у сумі 81388 грн. 34 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 2270 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 53-57).

Вказане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2021 року набрало законної сили і на його виконання стягувачу - Акціонерному товариству «УКРСИББАНК» було видано виконавчі листи (а.с. 64, 65).

08 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (Фактор) було укладено договір факторингу № 232 (а.с. 74-76).

Згідно із пунктом 2 вказаного договору за цим договором Клієнт відступає Фактору, а Фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені у Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у Фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги (Додаток № 1.2 до цього Договору), за умови сплати Фактором суми фінансування у порядку, визначеному Договором. Після підписання Акту приймання-передачі права вимоги Клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами, за якими право вимоги перейшло до Фактора.

Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» права вимоги в обсязі та на умовах, визначених Договором, що підтверджується копією акту приймання-передачі права вимоги від 08 лютого 2022 року (а.с. 78).

З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 232 від 08 лютого 2022 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» набуло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 0 від 22 вересня 2020 року (а.с. 77).

16 лютого 2022 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» направлено ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимог (а.с. 79).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з частиною другою статті 1083 Цивільного кодексу України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Питання процессуального правонаступництва врегульовані нормами статті 55 ЦПК України, якою визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Також, згідно зі статтею 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторонни її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

Отже, підставою для заміни сторони, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає положенням законодавства, а тому суд знаходить підстави для задоволення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 55, 258-261, 353, 354, 355, 442 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про заміну сторони стягувача в справі № 750/8929/21 - задовольнити.

Замінити стягувача - Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2021 року в справі № 750/8929/21 за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя