Справа № 308/7619/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя сторона : Служба у справах дітей Ужгородської місьокї ради, про визнчення місця проживання дітей з батьками,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , третя сторона : Служба у справах дітей Ужгородської місьокї ради, про визнчення місця проживання дітей з батьками.

Позивач при зверненні до суду заявляє позовну вимогу, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та зазначає стороною у справі третю особу - Службу у справах дітей Ужгородської міської ради.

Відповідно до постанови ВСУ у справі № 592/1521/17 від 28.11.2018 року «Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999).

Наведена позиція закріплена у національному законодавстві, а саме: згідно частини четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування».

З огляду на викладене, позивачу слід обґрунтувати необхідність залучення до участі у справі у якості третьої особи саме Служби у справах дітей Ужгородської міської ради, а не Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, участь якого є обов`язковою при розгляді даної категорії справ або залучити належну третю особу.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Так, пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24. 09. 2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Позивачем у позовній заяві не зазначено, чи звертався він до органу опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо місця проживання дитини. У разі якщо звертався, не зазначив чи надав відповідний орган опіки та піклування висновок про визначення місця проживання дитини та не додано такого висновку до матеріалів позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Положеннями ст.52,53 ЦПК України визначено статус третіх осіб, а саме, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, також треті особи виступають на стороні позивача або відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не визначено на стороні позивача чи відповідача має виступати вказана нею у позові третя особа, та чи заявляє вона самостійні вимоги щодо предмета спору.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з врахуванням вимог ст.175 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя сторона : Служба у справах дітей Ужгородської місьокї ради, про визнчення місця проживання дітей з батьками - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснити, що в разі не усунення ним вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.