БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/99/23
Справа № 356/527/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що між заявником ТОВ «Київоблгаз збут» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (шляхом підписання заяви-приєднання та сплати за поставлений природний газ, графа «Сплачено» та обсяги спожитого природного газу лічильника, графа «Обсяг лічильника» фінансового стану), за умовами якого заявник зобов`язався постачати боржнику природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а боржник зобов`язався своєчасно сплачувати заявнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. В порушення умов вказаного договору боржник не проводив оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 25.06.2019 по 30.04.2022 утворилась заборгованість в сумі 14 186,70 грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком. Відтак, заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення на свою користь з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у вказаному вище розмірі, а також судовий збір в сумі 268,40 грн.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право.

Як роз`яснено в п.п. 9, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні, і відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, послуги з постачання та розподілу природного газу є житлово-комунальними послугами відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Правові засади функціонування ринку природного газу України регулюються Законом України «Про ринок природного газу», а також Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Так, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі Типовий договір від 30.09.2015 № 2500), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`мах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1 Типового договору від 30.09.2015 № 2500).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Типового договору від 30.09.2015 № 2500, цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк.

Відомостей про дату укладення між заявником та споживачем договору матеріали справи не містять.

Разом з тим, надана суду заява-приєднання, на яку як на акцепт публічного договору приєднання в порядку ст.ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, містить суперечності, а саме в пунктах 2 та 3 заяви, що засвідчують вибір споживачем одного із двох способів проведення розрахунків та оплати за договором, підпис споживача міститься у обох відповідних графах.

При цьому, про саму позицію споживача стосовно вибору (так або ні, як це передбачає заява), згоду з якою останній би засвідчував своїм підписом, в жодній відповідній графі в п.п. 2-3 не зазначено.

Крім того, в заяві відсутні відомості про ідентифікаційний номер або серію та номер паспорта споживача, в п. 1 також не зазначені персоніфіковані дані споживача, а саме не вказано вид об`єкта (приватний будинок, квартира, комунальна квартира, літня кухня тощо), а відмітка про підписання заяви споживачем не містить повної дати, а саме року її підписання.

Окрім того, згідно з вимогами, встановленими ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази мають подаватись в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Положеннями п.п. 6, 7 розділу 10 глави ІІ наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 18.06.2015 № 1000/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 736/27181, встановлено, що копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину. Не допускається виготовляти копії документів з нерозбірливим текстом, підчистками, приписами та іншими необумовленими виправленнями.

Разом з тим, вказана заява-приєднання подана до суду в копії, що неякісно виготовлена за допомого засобів копіювально-друкарської техніки, є нечіткою та містить частини нерозбірливого тексту, що не дає змоги однозначно встановити зафіксовану в ньому інформацію та тлумачити зміст документа в цілому.

Отже, з поданої заяви неможливо однозначно встановити всі істотні умови договору, щодо яких сторонами має бути досягнута згода, що не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України та не може слугувати доказом безспірності вимог заявника.

Окрім того, з аналізу змісту наданого суду фінансового стану вбачається, що у червні 2019 року споживання не здійснювалось, проте станом на початок місяця за вказаним у ньому рахунком вже обліковувався борг в сумі 1 298,48 грн., який виник за попередній час, що не охоплюється вказаним у заяві, проте включений заявником до загальної суми заборгованості.

При цьому, наданий суду розрахунок заборгованості (фінансовий стан), на який посилається заявник як на підтвердження укладення договору із споживачем, складений його службовою особою ОСОБА_2 в односторонньому порядку, квитанції про фактичну оплату споживачем виставлених заявником рахунків за надані послуги в матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин, сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений заявником самостійно, за відсутності в матеріалах справи підтвердження вчинення споживачем будь-яких дій, які могли б свідчити про його повну та безумовну згоду на приєднання до договору на визначених заявником умовах, не може слугувати доказом безспірності вимог заявника.

При цьому, пунктом 4.11 Типового договору від 30.09.2015 № 2500 передбачено, що у випадку, якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюються.

З аналізу змісту наданого суду фінансового стану вбачається, що протягом вказаного в заяві періоду за особовим рахунком проводилась часткова оплата, що відповідно до п. 4.11 Типового договору від 30.09.2015 № 2500 вказує на наявність спору та не може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження.

Вказане дає підстави для висновку, що наданий суду розрахунок є необґрунтованим та не може у безспірному порядку доводити розмір та підстави виниклої заборгованості боржника.

Долучений до матеріалів заяви скріншот з вікна програми жодним чином не доводить існування між заявником та боржником договірних відносин та не узгоджується з положеннями п. 1.3 Типового договору від 30.09.2015 № 2500 щодо порядку укладення такого договору.

Окрім того, заявником до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ не додано копії ліцензії на право провадження діяльності із постачання природного газу для споживачів, розташованих на території Київської області.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що додані до неї письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, а, отже, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко