ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 390/1036/22

провадження № 22-ц/4809/443/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі судді Бойко І.А. від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , 2004 року народження, в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 11 червня 2022 по 31.08.2023.

Позов обґрунтовано тим, що вони є батьками повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними розірвано. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним 18 років. ІНФОРМАЦІЯ_2 їх сину виповнилося 18 років, він є учнем Публічного технікуму Воєводського закладу професійного вдосконалення у м. Опеле, Республіка Польща та навчається за денною системою. Термін закінчення навчання 31.08.2023. У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріального забезпечення від батьків.

Вказала, що на даний час вона разом з сином проживає у Польші, працює та утримує сина, однак цих коштів не вистачає, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Також вважає, що аліменти мають бути присуджені у частці від доходу батька та не з дня подання позову до суду, а з 11.06.2022, тобто з моменту настання повноліття сина, оскільки вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача в добровільному порядку, однак воєнний стан в України не дозволив вирішити дане питання.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2022 року позов задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.06.2022, до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів на дитину до 1/8 частин від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2022, тобто з дня подачі позову, і до закінчення навчання 31.08.2023.

Апеляційна скарга мотивована тим, що доказів про потребу матеріальної допомоги повнолітньому сину на період навчання позивачем не надано, також не надано доказів щодо вживання нею заходів щодо одержання аліментів. Разом з тим, вказав, що він має певні обмеження у наданні повнолітньому сину матеріальної допомоги, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Дитина постійно хворіє, у зв`язку з послабленим імунітетом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до довідки про реєстрацію на тимчасове місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про доходи, виданою ТОВ "іфм еколінк" (а.с.20).

Згідно довідки № РТ-479-2021/2022, виданої віце-диретором Публічного технікуму Воєводського закладу професійного вдосконалення Кшиштором Славінські, ОСОБА_4 , 11.06.2004, навчається у ІІІ-TAG класі Публічного технікуму Воєводського закладу професійного вдосконалення за денною системою, з понеділка до п`ятниці. Термін закінчення навчання, передбачений програмою 31.08.2023 (а.с.14).

Суд першої інстанції встановивши, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, за відсутності доказів неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу через відсутність джерел доходу, а також врахувавши визнання відповідачем позову, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Разом з тим, відповідач, у свою чергу, визнав позов повністю, що підтверджується його письмовою заявою, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич