Дата документу 08.06.2023 Справа № 332/2374/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/2374/22 Головуючий у 1 інстанції Ретинська Ю.І.
Провадження № 22-ц/807/1039/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У жовтні 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.02.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /642194.

09.12.2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 09122021, відповідно якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 09.12.2021 до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14900 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10900 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Крім того, 08.03.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05825-03/2021.

29.10.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29102021, відповідно якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 29.10.2021 до Договору факторингу № 29102021 від 29.10.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 8000 грн., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Також, 29.03.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2005427.

11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, відповідно якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 15793,96 грн., з яких: 5200 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7967,96 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2626 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Крім того, 01.04.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № .

22.06.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, відповідно якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 663978,42 грн., з яких: 5229,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 58749,42 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Просило суд стягнути загальну суму заборгованості за договорами - 102672,38 грн., та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

- за Кредитним договором № /642194 від 28.02.2021 року - 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- за Кредитним договором № 05825-03/2021 від 08.03.2021 року - 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- за Договором позики № 2005437 від 29.03.2021 року - 5200 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7967,96 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2626,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику;

- за Договором позики № від 01.04.2021 року 5229,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58749,42 грн - сума заборгованості за відсотками,

а всього загальну суму заборгованості за договорами 85772,38грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові втирати в сумі 2072 гривень 37 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2023 року це 268 400,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684,00 грн (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 102672,38 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якї не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторонга має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, який відповідачем, як позичальником, виконаний не був.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 28.02.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /642194 (а.с. 10-12). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно п.1.1, п. 1.2 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000, строком на 15 днів, тобто до 14.03.2021.

Пунктом 1.3. договору визначений розмір процентів за користування кредитом, а саме 2,5% на добу.

Згідно Заявки від 17.03.2021 на продовження строку дії договору (пролонгація кредиту) ОСОБА_1 станом на 17.03.2021 оплатила всі нарахування згідно графіку розрахунків в договорі та надала згоду для продовження дії договору на термін 30 календарних днів (а.с. 13).

09.12.2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 09122021, відповідно якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 14-16). Також 09.12.2021 був складений акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 09122021 від 09.12.2021 року (а.с.17).

Відповідно до Реєстру боржників від 09.12.2021 до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача ОСОБА_1 в сумі 14900 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10900 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 18). Дана сума заборгованості підтверджується відповідним розрахунком за період 09.12.2021 по 31.08.2022 (а.с. 19).

08.03.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05825-03/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно п.1.1, п. 1.2 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн., строком на 7 днів, тобто до 14.03.2021.

Пунктом 1.3. договору визначений розмір процентів за користування кредитом, а саме 2,50% на добу (а.с. 24-26).

Згідно Заявки від 14.03.2021 на продовження строку дії договору (пролонгація кредиту) ОСОБА_1 станом на 14.03.2021 оплатила всі нарахування згідно графіку розрахунків в договорі та надала згоду для продовження дії договору на термін 30 календарних днів (а.с. 27-31).

29.10.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29102021, відповідно якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 32-33). Також 29.10.2021 був складений акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 29102021 від 29.10.2021 року (а.с. 34).

Відповідно до Реєстру боржників від 29.10.2021 до Договору факторингу № 29102021 від 29.10.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача ОСОБА_1 в сумі 8000 грн., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 35). Дана сума заборгованості підтверджується відповідним розрахунком за період 29.10.2021 по 31.08.2022 (а.с. 36).

29.03.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 2005427 (а.с. 41-45). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно п.2.3.3 та п. 2.3.4. сума позики склала - 5200 грн. Строк позики: до 25 квітня 2021 року (27 днів).

Строк дії договору - період на який укладається договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики.

Пунктом 2.4. визначений розмір процентів за користування позикою.

Пунктом 2.5. визначений розмір процентів, а саме: фіксований - 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Пунктом 1.3. договору визначений розмір процентів за користування кредитом, а саме 2,50% на добу.

Пунктом 3.1.1. договору визначено, що проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.

11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, відповідно якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників. Також 11.08.2021 був складений акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 року (а.с. 49).

Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача ОСОБА_1 в сумі 15793,96 грн., з яких: 5200 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7967,96 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2626 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с. 50).

Дана сума заборгованості підтверджується відповідним детальним розрахунком станом на 11.08.2021 (а.с. 51).

01.04.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № . Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 01.04.2021 на укладання договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 01 квітня 2021 та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власного підпису позичальника (а.с. 57-62).

Пропозицією укласти Договір надання позики та Акцептом оферти від 01.04.2021 року, а також паспортом споживчого кредиту визначено розмір кредиту - 5229 грн. Строк користування кредитом - 15 днів. Строк дії договору - 3 роки. Також визначені різні відсоткові ставки в залежності від належності виконання умов договору.

22.06.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, відповідно якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 75-77). Також 22.06.2022 був складений акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 року (а.с. 49).

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача ОСОБА_1 в сумі 663978,42 грн., з яких: 5229,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 58749,42 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Дана сума заборгованості підтверджується відповідним детальним розрахунком (а.с. 80-81).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пнктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що фінансові кредити № /642194 від 28.02.2021; № 05825-03/2021 від 08.03.2021; № 2005437 від 29.03.2021 та № 3565519 від 01.04.2021 підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами указаних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені.

На спростування встановлено відповідачем не надано жодних доказів.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правов наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач, уклавши вищезазначені кредитні договори, отримала кредити:

- за кредитним договором № /642194 від 28.02.2021 в сумі 4000,00 грн. Даний факт підтверджується Заявкою від 17.03.2021 на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту);

- за кредитним договором № 05825-03/2021 від 08.03.2021 в сумі 2000,00 грн. Даний факт так само підтверджується Заявкою від 14.03.2021 на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту);

- за договором позики № 2005437 від 29.03.2021 в сумі 5200,00 грн. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості, де у графі «Зарахування суми позики» від 29.03.2021 року міститься сума 5200 грн.;

- за договором позики № 3565519 від 01.04. 2021 в сумі 5229,00 грн. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості, де у графі «Видача» від 01.04.2021 року міститься сума 5229,00 грн., крім того, даний факт підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 62).

З огляду на вищевикладене, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведений факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту по кожному з кредитних договорів. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано.

Вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками по кредитах, встановлено, що на підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду наданий Розрахунок заборгованості за кредитним договором № /642194 від 28.02.2021 за період з 09.12.2021 по 31.08.2022, тобто після отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимог до відповідача за Договором факторингу, а також Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 05825-03/2021 від 08.03.2021 за період з 29.10.2021 по 31.08.2022, так само за період після отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимог до відповідача за Договору факторингу. Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не були надані детальні розрахунки заборгованості, здійснені первісними кредиторами. Таким чином, суд обґрунтовано визнав не підтвердженою заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за відсотками за іншими Договорами позики, судом першої інстанції встановлено, що за договором позики № 2005437 від 29.03.2021, ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 5200,00 грн. на строк 27 днів (п. 2.3.3. та п. 2.3.4.).

Договором позики визначений строк дії Договору, а саме період, на який укладається Договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення Договору і спливає через три місяці після спливу строку позики. А строком позики визначений період, протягом якого позика передається у власність Позичальнику, визначений Договором. Початковий строк позики визначається п. 2.3.4 Договору. Разом з тим, строк позики може бути продовжено шляхом укладення Сторонами відповідної Додаткової угоди.

Пунктом 2.5. визначений розмір процентів, а саме: фіксований - 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Пунктом 1.3. договору визначений розмір процентів за користування кредитом, а саме 2,50% на добу.

Пунктом 3.1.1. договору визначено, що проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 15793.96 грн., з яких: 5200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7967,96 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2626,00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» наданий Розрахунок заборгованості за договором позики № 2005437 від 29.03.2021 станом на 11.08.2021.

Даний розрахунок здійснений первісним кредитором ТОВ «МАНІФОЮ». Згідно наданого розрахунку проценти нараховувалися з 29.04.2021 по 14.06.2021, тобто менше ніж за три місяці, як це визначено Договором позики.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторонами договору позики було узгоджено питання сплати процентів, їх розмір та строк нарахування, який не обмежується 27 днями, на чому безпідставно наполягає представник відповідача. При нарахуванні процентів враховувалися всі умови договору позики, в тому числі п. 3.1.1 у взаємному зв`язку із поняттям строку дії договору, тому вимоги позивача в цій частині суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За договором позики № 3565519 від 01.04.2021, ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 5229 гривень. На строк 15 днів. Строк дії Договору 3 роки.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 63978,42 грн., з яких: 5229,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58749,42 грн. - сума заборгованості за відсотками.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» наданий Розрахунок заборгованості за договором позики № 3565519 від 01.04.2021 станом на 22.06.2022.

Матеріали справи містять детальний розрахунок заборгованості, здійснений первісним кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» за період з 01.04.2021 по 22.06.2022. Разом з тим, з даного розрахунку вбачається, що сума заборгованості стала незмінною з 23.02.2022.

Враховуючи вище встановлені обставини, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивач неправомірно після закінчення строку кредитування продовжував нараховувати проценти за договорами, суд відхиляє, зважаючи на наступне.

Безпідставними є посилання скаржника на необхідність нарахування відсотків лише протягом строку кредитування, а саме протягом 15 днів з огляду на наступне.

Так, сторонами договору визначено, що строком дії договору є три роки.

Сторонами обумовлена відсоткова ставка як при належному виконанні умов договору, що обмежується строком кредитування (15 днів), так і процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, в даному випадку протягом строку дії договору. З розрахунку вбачається, що протягом 15 днів відсоткова ставка була на рівні 91,51%, після - 183,02%, що відповідає умовам договору.

Відповідно до положень частини першої статті, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Колегія суддів дослідила всі аргументи, викладені в апеляційній скарзі, однак вони не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність позовних вимог.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд повно встановив обставини у справі, дав належну оцінку доказам на їх підтвердження та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 червня 2023 року.

Головуючий

Судді: