Постанова

Іменем України

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 309/2410/19

провадження № 61-3079св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Вишківська селищна рада Хустського району Закарпатської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - заступник прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Фазикош Г. В., Кондора Р. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області, в якому просила визнати за нею право власності на самочинне будівництво - комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м з надвірними спорудами, який складається з торговельної будівлі поз. на плані літ. А загальною площею 19,5 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Б загальною площею 43,2 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. В загальною площею 70,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Г загальною площею 102,3 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Д загальною площею 134,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Е загальною площею 119,3 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Є загальною площею 25,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Ж загальною площею 32,27 кв.м, павільйону поз. на плані літ. И загальною площею 23,62 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Й загальною площею 23,50 кв.м, павільйону поз. на плані літ. К загальною площею 30.24 кв.м; павільйону поз. на плані літ. Л загальною площею 22.49 кв.м, павільйону поз. на плані літ. М загальною площею 29,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Н загальною площею 21,87 кв.м, павільйону поз. на плані літ. П загальною площею 19,00 кв.м, гідротехнічної споруди поз. на плані № 1 загальною площею 207,2 кв.м.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 грудня 2012 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки вона набула у власність цілу земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2125.355303:01:001:0487, цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання.

07 грудня 2017 року Вишківська селищна рада прийняла рішення № 450 про затвердження детального плану території в АДРЕСА_2 , згідно заяви позивачки.

У відповідності до вказаного рішення було виготовлено завдання на розроблення детального плану, а згодом і був виготовлений детальний план території в АДРЕСА_2 та частини вул. Центральна Вишківської селищної ради ТОВ ПВК «Закарпатреконструкція», яким згідно витягу із протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради від 25 жовтня 2017 року рекомендовано Вишківській селищній раді затвердити детальний план території с. Шаян в межах вул. Котеджна та вул. Центральна Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за умови врахування зауважень та пропозицій ради та відповідно до чинного законодавства.

У 2017 році позивачкою було побудовано комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м з надвірними спорудами та гідротехнічну споруду, що погоджено державним агентством водних ресурсів України.

Під час проведення будівельних робіт нею були дотримані всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми та з початку будівництва до сьогоднішнього дня жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

27 грудня 2018 року їй було виготовлено технічний паспорт на комплекс торгових будівель. Вказаний комплекс розташований за адресою: с. Шаян, Хустський район, Закарпатська область. Отже, вказана споруда не є аварійною та придатна для використання.

Позивачка вважає, що наявні підстави для визнання за нею права власності на вказаний комплекс торгових будівель.

Посилаючись на вищевикладене просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво - комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м з надвірними спорудами, який складається з торговельної будівлі поз. на плані літ. А загальною площею 19,5 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Б загальною площею 43,2 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. В загальною площею 70,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Г загальною площею 102,3 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Д загальною площею 134,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Е загальною площею 119,3 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Є загальною площею 25,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Ж загальною площею 32,27 кв.м, павільйону поз. на плані літ. И загальною площею 23,62 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Й загальною площею 23,50 кв.м, павільйону поз. на плані літ. К загальною площею 30.24 кв.м; павільйону поз. на плані літ. Л загальною площею 22.49 кв.м, павільйону поз. на плані літ. М загальною площею 29,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Н загальною площею 21,87 кв.м, павільйону поз. на плані літ. П загальною площею 19,00 кв.м, гідротехнічної споруди поз. на плані № 1 загальною площею 207,2 кв.м.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.

06 лютого 2020 року від особи, яка не приймала участі у справі, - заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області, до суду надійшла апеляційна скарга на рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року поновлено Прокуратурі Закарпатської області строк на апеляційне оскарження рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Закарпатської області. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво призначено до судового розгляду.

Короткий зміст оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що прокурором не доведено підстави представництва інтересів держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

06 березня 2023 року на адресу Верховного Суду від заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скаргана ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

В касаційній скарзі заявник просить оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

04 квітня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У цивільних правовідносинах держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, зокрема, цивільних.

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (тут і далі - в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги до суду) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 257 ЦПК України.

Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень.

З метою, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставою для звернення прокурора до суду.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу відповідно до положення частини четвертої статті 56 ЦПК України.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом (іншою заявою) в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21).

Звертаючись з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, прокурор зазначив, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що визнання за відсутності законних підстав за позивачкою права власності на спірне майно, порушує встановлений законом порядок набуття права власності на майно.

Також прокурор вказав, що уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Державна архітектурно-будівельна інспекція України (правонаступником якого є Державна інспекція архітектури та містобудування України), яку не залучено до участі у справі в якості відповідача і яка не брали участі у даній справі. Вказаний орган не забезпечив належний захист інтересів держави шляхом оскарження незаконного судового рішення.

У зв`язку з цим,Закарпатською обласною прокуратурою у відповідності до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» завчасно (29 січня 2020 року) повідомлено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про подання в їх інтересах апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Самостійно Державною архітектурно-будівельна інспекцією України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області апеляційну скаргу так і не подано.

Крім того, апеляційний суд не надав належної правої оцінки та не врахував той факт, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області(правонаступником якого є Державна інспекція архітектури та містобудування України) не заперечувала проти того, що вона не вчиняла або мала намір вчиняти дії щодо захисту інтересів держави в спірних правовідносинах, а також не заперечувала проти представництва прокурором інтересів держави в таких правовідносинах.

При таких обставинах висновки апеляційного суду про неналежне обґрунтування прокурором підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області (правонаступником якого є Державна інспекція архітектури та містобудування України), є помилковими.

Верховний Суд вважає правильними доводи прокурора щодо наявності у нього права на звернення до суду з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області, оскільки ним у тексті апеляційної скарги обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави, а також у чому полягає їх порушення.

Із урахуванням зазначеного висновки апеляційного суду про недотримання прокурором вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а отже і відсутність у нього повноважень на звернення до суду в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області (правонаступником якого є Державна інспекція архітектури та містобудування України), є неправильними.

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

При таких обставинах оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області задовольнити.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов