Справа № 708/198/20
Номер провадження № 6/708/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Івахненко О.Г.

при секретарі Тендітній Л.В.,

за участі заявниці - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина матеріали справи за поданням приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлії Володимирівни про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ :

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання судового рішення згідно виконавчого листа Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.09.2020 року № 708/198/20.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. з 21.09.2021 року перебуває виконавче провадження № 66906666 щодо виконання виконавчого листа Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.09.2020 року № 708/198/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором оренди у розмірі 33518,84 грн., куди входить заборгованість з орендної плати за квартиру в розмірі 16000 грн. та заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 17518,84 грн.

Як зазначає заявниця, боржниця ухиляється від добровільної сплати боргу, оскільки будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, остання не вчиняла.

Згідно з наявними у приватного виконавця даними боржниця має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 09.10.2014 року, та за період з 21.09.2021 року (відкриття виконавчого провадження) по 04.05.2023 року перетинала державний кордон України 14.04.2022 року (виїзд), 02.02.2023 року (виїзд), 05.02.2023 року (в`їзд).

Також боржниця зареєстрована як фізична особа-підприємець, веде господарську діяльність, про що свідчить виписка по рахунку, відкритому в АТ "Ощадбанк", відкриває рахунки в інших банківських установах, тобто, має реальну можливість виконати рішення суду.

Наведене, на думку заявниці, свідчить про те, що боржниця веде господарську діяльність, має кошти на поїздки за кордон, обізнана про наявність виконавчого провадження щодо неї, однак користуючись положеннями постанови КМУ № 198-р від 02.03.2022 року свідомо не бажає виконувати свої боргові зобов`язання.

Під час неодноразхових телефонних розмов з боржницею остання обіцяла погасити заборгованість, однак жодних сплат від неї в рахунок погашення заборгованості не надходило.

З цих підстав просить суд в порядку ст. 441 ЦПК України тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, оскільки остання ухиляється від виконання рішення суду.

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. у судовому засіданні підтримала подання та просила суд задовольнити на підставі викладених у ньому обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Вислухавши заявницю, дослідивши матеріали , суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. відкрито виконавче провадження № 66906666 щодо виконання виконавчого листа Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.09.2020 року № 708/198/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором оренди у розмірі 33518,84 грн., куди входить заборгованість з орендної плати за квартиру в розмірі 16000 грн. та заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 17518,84 грн.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржниці ОСОБА_2 по місцю реєстрації останньої за адресою: АДРЕСА_1 23.09.2021 року, однак поштове відправлення повернуто приватному виконавцю 29.09.2021 року із зазначенням у формі № 20, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Приватним виконавцем не додано доказів надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження з вимогою щодо подання декларації про доходи та майно боржниці.

Отже, приватним виконавцем не доведено того, що боржниця знала про свій обов`язок подати декларацію про майно і доходи, але не виконала зазначеного у встановлений законодавством строк.

Згідно з ч. 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Судом встановлено, що боржниця від часу відкриття виконавчого провадження 21.09.2021 року по 04.05.2023 року двічі перетинала кордон України - 14.04.2022 року та 02.02.2023 року, повернувшись 05.02.2023 року, про що свідчить відповідь Державної прикордонної служби України на запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону від 04.05.2023 року, однак приватним виконавцем у поданні не вказано доказів того, що боржниця виїзджала за межі України з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за кордон.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме приватний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 28 цього ж Закону встановлює обов`язок виконавця надсилати постанову про відкриття виконавчого провадження, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, з матеріалів подання не встановлено, що боржниця отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2021 року та належним чином обізнана з її змістом, оскільки копія зазначеної постанови повернулася приватному виконавцю без вручення боржниці, а надана приватним виконавцем фотокопія телефонної переписки адвоката Грушева Ю.В. з боржницею не є належним доказом, так з цих даних неможливо достеменно встановити учасників переписки, а їх особи відомі лише з і слів приватного виконавця.

Судом також встановлено, що акт приватного виконавця від 25.05.2022 року складено останньою одноособово лише на підставі телефонної розмови з ОСОБА_2 без залучення свідків чи понятих.

А акт від 15.10.2021 року щодо виїзду по місцю реєстрації боржниці складено приватним виконавцем в присутності представника стягувача ОСОБА_4 . Однак в цьому акті виконавцем зафіксовано лише те, що будинку за адресою: АДРЕСА_1 не існує.

В розмові з сусідами встановлено, що будинку з таким номером ніколи не було, а на початку вулиці є лише відведена під будівництво земельна ділянка, власник якої невідомий.

На запити приватного виконавця було надано відомості про відкриті рахунки боржниці в установах банків та виписки по особовому рахунку, які додано до матеріалів подання.

А згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2021 року, яка міститься у матеріалах цивільної справи, державним виконацем Чигиринського районного відіділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повністю виконане рішення суду зі стягнення з боржниці суми судового збору.

З наведеного випливає, що у приватного виконавця наявна можливість здійснювати стягнення заборгованості іншими способами, встановленими законодавством, при цьому суд зауважує, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України є крайнім заходом, який застосовується до боржника, коли виконавцем виконані всі можливі дії щодо примусового виконання рішення суду, оскільки у протилежному випадку це призведе до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

В той же час, необхідною умовою для застосування щодо особи тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань, а подання приватного виконавця не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. Факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які приватний виконавець повинен зазначити у поданні.

Таким чином, з матеріалів подання встановлено, що приватним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження до дня звернення до суду хоч і проведено ряд виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, однак ці дії в основному носять пасивний і поверхневий характер, при цьому жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання боржницею постанови про відкриття виконавчого провадження чи викликів приватним виконавцем суду не надано.

З наведеного випливає, що звертаючись із поданням до суду приватним виконавцем не надано доказів отримання боржницею вимог виконавця та їх ігнорування, що спростовує твердження про належне повідомлення та свідоме ігнорування вимог приватного виконавця.

Також, заявником не надано доказів того чи вживались заходи щодо встановлення реального місця проживання боржниці, а лише надано акти приватного виконавця від 15.10.2021 року про відсутність боржниці по місцю реєстрації та від 25.05.2022 року про телефонну розмову приватного виконавця з боржницею, який складений однособово, без залучення свідків чи понятих.

Водночас, у випадку, якщо фактичне місце проживання боржника невідоме, приватний виконавець вправі звертатись до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, однак матеріали подання не містять даних про вжиття вказаних дій приватним виконавцем.

Тому суд приходить до висновку, що в матеріалах подання відсутні дані про те, що боржниці була належним чином вручена постанова про відкриття виконавчого провадження, про її обізаність щодо виконання обов`язку сплатити борг, а також те, що обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон сприятиме погашенню заборгованості перед стягувачем та що таке обмеження буде пропорційним меті його застосування, тобто, що буде дотримано справедливий баланс між првами людини і публічним інтересом.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення подання приватного виконавця, оскільки судом не встановлено факту навмисного ухилення боржниці від виконавчих дій, як і не встановлено обставин, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржниці за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", ст.ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 12, 313, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлії Володимирівни про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко