РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/10421/17

Провадження № 22-ц/4815/466/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Майданіка В.В.

секретар Мороз А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненськогоміського суду Рівненської області від 23 січня 2023 року, у складі судді Галінської В.В., повне судове рішення складено 30 січня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл житлового будинку та визнання права власності на частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання за ним права власності на частину земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що він з ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1995 року, який рішенням Рівненського міського суду від 31 жовтня 2012 року розірвано.

Відповідно до договору дарування від 17 травня 2007 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 .

За час шлюбу на зазначеній земельній ділянці вони разом із ОСОБА_2 збудували житловий будинок з господарськими будівлями. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року зазначений житловий будинок визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнано за ним право власності на 1/2 частку цього житлового будинку без виділу її в натурі.

Він зареєстрував право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 грудня 2016 року за № 18474654.

На даний час між ним та відповідачем виникають суперечки щодо користування будинком та добровільно здійснити поділ будинковолодінням і визначити порядок користування земельною ділянкою відповідач не бажає.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд провести розподіл житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі 1/2 частину зазначеного житлового будинку, припинити право спільної часткової власності та визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята 1/2 частиною житлового будинку, яку буде йому виділено, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини житлового будинку, шляхом встановлення межі поділу загальної площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами відповідно до варіантів, які будуть визначені висновком експертизи.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року, позов ОСОБА_1 було задоволено. Проведено розподіл житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину зазначеного житлового будинку, відповідно до варіанту 1 висновку судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року № 8483-8464, приміщення позначені синій кольором. Припинено право спільної часткової власності. Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, що зайнята 1/2 частиною житлового будинку, яка виділена йому та на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини земельної ділянки та частини житлового будинку шляхом встановлення межі поділу земельної ділянки на АДРЕСА_1 між сторонами відповідно до першого варіанту, визначеного висновком експерта, а саме виділено частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з фасадної 7, 78; 48, 48; 104 75; 35; 17; 5, 24; 9, 81; 2, 98; 3, 97 м площею 436,5 кв. м, зображеної на схемі розподілу земельної ділянки (додаток 4). Частину земельної ділянки під житловим будинком (літ. А-2) площею 127 кв. м залишено у спільному користуванні сторін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, касаційний суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не було перевірено, чи потребує вказане судом перепланування втручання в несучі конструкції будинку та/або інженерні системи загального користування, а, відповідно, чи потребують вони отримання відповідних документів, що дають право на їх виконання, які мають бути отримані до ухвалення судом рішення. Також, за наявності необхідності перепланування будинку, у резолютивній частині оскаржуваного рішення місцевого суду не вказано про таке, та не зобов`язано жодну із сторін вчиняти відповідні дії. З оскаржуваних судових рішень взагалі не вбачається, які саме переобладнання та перепланування необхідно провести для виділення позивачу відокремленої частини будинку.

Крім того, касаційний суд вказав, що судами не перевірено, доводи відповідача, що запропонований експертом варіант поділу, за яким суди здійснили розподіл земельної ділянки, порушує право власності ОСОБА_2 на нежитлові споруди, розміщені на спірній земельній ділянці, та які не є об`єктом поділу, оскільки такий варіант поділу обмежує її доступ до цих споруд та створює умови для їх демонтажу.

Рішенням Рівненськогоміського суду Рівненської області від 23 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторонами не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б надавали можливість суду здійснити виділ в натурі частки із майна, а аналіз наданими сторонами доказів вказує на те, що провести реальний поділ будинку із виділенням сторонам їх часток неможливо. Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що відповідач ОСОБА_2 є особою на утриманні якої перебуває троє неповнолітніх дітей, доказів, що вона є матеріально забезпеченою і спроможною до проведення будь-яких добудов, перепланувань та переобладнань до житлового будинку та сплати грошової компенсації суду не надано.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернувся ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не виконав вказівки Верховного Суду України, не дослідив ті обставини, на які було звернуто увагу судом касаційної інстанції. Зазначає, що відповідно до висновку експерта від 28 вересня 2018 року № 8483-84-64 вбачається, що поділ спірного житлового будинку в натурі між двома співвласниками можливий з проведенням необхідних переобладнань на дві ізольовані квартири з автономними інженерними мережами. Під час розгляду справи він вказував, що всі роботи по переобладнанню та проведенню інженерних мереж зобов`язується виконати особисто. З листів, які були надані РОВКП ВКГ «Рівневодоканал», ПАТ «Рівнеобленерго», вбачається, що існує технічна можливість для облаштування автономних інженерних мереж. Однак відповідно до чинних спеціальних законодавчих актів такі дозволи до ухвалення судом рішення по суті справи вказані органи надати не мають можливості, оскільки вони надаються особам (власника), які виділили в натурі та зареєстрували у встановленому законом порядку свою частку у житловому будинку, тобто після ухвалення судом рішення.

Вказує, що з листа Управління містобудування та архітектури вбачається, що при реконструкції житлового будинку існує можливість переобладнання та перепланування житлового будинку у дві окремі частини для двох співвласників відповідно до варіанту поділу експертом, між двома співвласниками у відповідності до норм чинного законодавства.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Посилаючись на положення статті 377 ЦК України та положення частин першої та другої статті 120 ЗУ України вказує, що після ухвалення рішення про набуття права власності на частку будинку, позивач набув право власності на частку земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та вказує, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на частку спірного житлового будинку зареєстровано лише за позивачем, а за відповідачем не зареєстровано взагалі. Вказує, що будинок не введено в експлуатацію, господарські будівлі, огорожі та змощення не були об`єктом поділу майна подружжя та на них не оформлено право власності, однак вони входять в домоволодіння, до складу якого також входить гараж, погріб, дві теплиці. Вважає, що житловий будинок не має належної реєстрації права власності, правовстановлюючі документи на будинок на обох власників відсутні, а поділу підлягає лише нерухоме майно, яке належним чином зареєстроване відповідно до вимог законодавства. Наполягає на тому, що перепланування будинку не можливе, оскільки відсутні дозвільні документи відповідних служб.

Вказує також, що спірна ділянка є її особистою власністю і не може бути поділена по частці, оскільки не є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення відповідача та її представника, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 06 травня 1995 року по 31 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі договору дарування від 17 травня 2007 року, що посвідчений нотаріально і зареєстрований в реєстрі за № 1433, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд у АДРЕСА_1 .

За час шлюбу на вказаній земельній ділянці сторонами збудовано житловий будинок.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року у справі № 1715/20530/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2013 року в частині відмови в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 скасовано, визнано індивідуальний житловий будинок в АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року у справі № 569/4681/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 січня 2016 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у реалізації його прав та обов`язків щодо права власності на нерухоме майно, а саме на частку житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1 , шляхом забезпечення доступу спеціалістів КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», ПП ОСОБА_4 , проведення огляду зазначеного житлового будинку, здійснення первинної інвентаризації, виготовлення технічної документації на житловий будинок.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 січня 2017 року № 77707619 на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року зареєстровано 1/2 частку у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_1

ОСОБА_2 оскаржувала в судовому порядку дії державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради щодо прийняття 04 січня 2017 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким за ОСОБА_1 було зареєстровано право спільної часткової власності на частку житлового будинку. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 не зареєструвала право власності на належну їй частку житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що сторони не дійшли згоди спільного користування житловим будинком, в будинку проживає ОСОБА_2 , будинок і досі не введено в експлуатацію, ОСОБА_1 не має можливості користуватися належною йому часткою житлового будинку.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статі 356 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року № 8463-8464, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, площа 1/2 частки житлового будинку становить 99,7 кв. м та відповідає вимогам будівельних норм, а саме пункту 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» існує технічна можливість виділу в натурі часток співвласників житлового будинку на АДРЕСА_1 . Експертом запропоновано два варіанти поділу приміщення.

Позивач під час розгляду справи просив здійснити поділ будинку за будь-яким запропонованим експертизою варіантом. При цьому відмовляється від отримання компенсації у разі відхилення від ідеальної частки.

Відповідач категорично заперечує взагалі проти поділу будинку, зазначаючи, що його збудовано для проживання однією сім`єю.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції клопотань, щодо проведення додаткової або повторної експертиз не надходило.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, за результатами якого було ухвалено рішення 26 березня 2019 року представник відповідача вказував, що його довірительниці більш прийнятний варіант поділу № 1 та виділення приміщень зазначених зеленим кольором (другий співвласник).

Відповідно до першого варіанту поділу вищевказаного висновку пропонується:

- першому співвласнику виділити приміщення (синій колір на схемі поділу І варіант додаток 2) на першому поверсі :

1-4-столову площею 8,7 кв.м.;

1-5 - житлову кімнату площею 20,7 кв.м.;

Разом: 29,4 кв.м.

на другому поверсі:

1 -13 - житлову кімнату площею 19,5 кв.м.

1-14 - гардероб площею 13,7 кв.м.

1-15-житлову кімнату площею 17,2 кв.м.

1 - 16 - санвузол площею 5,8 кв.м.

1-10* - частину коридору площею 3,3 кв.м.

Разом: 59,5 кв.м.

Всього 88,9 кв.м.

другому співвласнику виділити приміщення (зелений колір на схемі поділу І варіант додаток 2)

на першому поверсі :

1-1- коридор площею 5,2 кв.м.

1-2- коридор площею 11,0 кв.м.

1-3- кухню площею 9,9 кв.м.

1-6-санвузол площею 4,9 кв.м.;

1-7-кладову площею 1,6 кв.м.;

1-8-котельню площею 8,8 кв.м.

1-9-гараж площею 20,2 кв.м.

Разом: 61,6 кв.м.

на другому поверсі

1-10-частину коридору площею 12,3 кв.м.

1-11 - житлову кімнату площею 15,1 кв.м.;

1-12 - житлову кімнату площею 15,3 кв.м.;

Разом: 41,6 кв.м.

Всього 104,3 кв.м.

Вартість частини житлового будинку, що пропонуються виділити першому співвласнику становить 1 736 679 гривень, відповідно вартість частини, що пропонується виділити другому співвласнику становить 2 037 521 гривень.

Фактична частка першого співвласника по запропонованому першому варіанту поділу становить 46/100 часток, або 23/50, відповідно другого співвласника 54/100 або 27/50,

Таким чином перший варіант поділу запропоновано з відхиленням від ідеальної частки.

При цьому другому співвласнику необхідно сплатити першому співвласнику грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 150 421 гривень.

Під час нового перегляду справи позивач ОСОБА_1 надав суду висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи від 19 листопада 2020 року № 1409 експерта Сапунової А.І. на вирішення якої було поставлено питання: «яким чином, з технічної точки зору, провести поділ житлового будинку садибного типу за адресою АДРЕСА_1 , між двома співвласниками в рівних частках, або наближених до них, без втручання в несучі конструкції, по 1-му варіанту поділу житлового будинку Висновку експерта №8463-8464 судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року та які будівельні роботи необхідно провести по переобладнанню та переплануванню?»

Відповідно до вказаного висновку експерта: у 1-му варіанті поділу житлового будинку висновку експерта №8463-8464 судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року, виконаного Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз при поділі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , пропонується виконати такі будівельні роботи по переобладнанню будинку на дві ізольовані частини (квартири), без втручання в огороджувальні та несучі конструкції:

першому співвласнику -

- влаштувати перегородку між приміщеннями 1-3 та 1-4 на першому поверсі;

- влаштувати перегородку у приміщенні 1-10, розділивши його на дві частини 1-10* та 1-10 на другому поверсі;

- влаштувати у перегородці дверний проріз між приміщеннями 1-10* та 1-13 на другому поверсі;

- влаштувати вхід на другий поверх у приміщення 1-15, через балкон (без втручання в огороджувальні та несучі конструкції):

- влаштувавши вхідні сходи на другий поверх на балкон, таким чином потрапляючи у приміщення 1-15 другого поверху; існуючі двері замінити на подвійні, а балкон облаштувати (засклити, обшити теплоізолюючими матеріалами) для запобігання проникнення холодного повітря у приміщення та поєднати ці сходи з існуючим ганком «а1», якого слід облаштувати для запобігання проникнення холодного повітря;

- перед входом у житлове приміщення 1-5, необхідне влаштування не менше як 3-х дверей, тобто ганок «а1» для запобігання проникнення холодного повітря у приміщення засклити, обшити теплоізолюючими матеріалами, влаштувати вхід з подвійними дверима;

- влаштувати автономну систему опалення, отримавши технічні умови, і провівши відповідні роботи, навіть можливе влаштування електроопалення за допомогою електронагрівальних приладів;

- влаштувати автономну систему електропостачання з оснащенням приладу для ведення відокремленого обліку з використанням електроплити для приготування їжі;

- влаштувати автономну систему водопостачання з оснащенням приладу для ведення відокремленого обліку (лічильника);

другому співвласнику -

- закласти дверний проріз (із цегли) між приміщеннями 1-2 та 1-5 на першому поверсі;

- закласти дверний проріз між приміщеннями 1-10 та 1-13 на другому поверсі,

- влаштувати автономні системи опалення, водопостачання, електропостачання та газопостачання, каналізації з оснащенням приладів для ведення відокремленого обліку.

При переплануванні житлового будинку на ізольовані квартири, кожному із співвласників у індивідуальному порядку необхідно ще здійснити ремонт внутрішнього опорядження приміщень, в зв`язку з тим, що кожен із співвласників вирішує питання цих робіт індивідуальним чином (сам виконує будівельні роботи, або замовляє у відповідних фірмах, використовує матеріали імпортні чи вітчизняні).

Виконання вище перелічених будівельних робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку, не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017року за №406 (зі змінами та доповненнями) не потребують документів, що надають право на їх виконання, та після закінчення не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновки експертів щодо можливості поділу будинку. Суд вдався до аналізу висновку експерта та вказав, що з наведеного переліку робіт і опису в дослідницькій частині висновку неможливо встановити, що дані роботи не передбачають втручання в огороджувальні та несучі конструкції. При цьому не вказавши, які, на думку суду переобладнання, передбачають втручання в огороджувальні та несучі конструкції, які експерт не врахував у своєму висновку.

Зазначивши, що для влаштування автономних систем опалення, електропостачання та водопостачання і водовідведення необхідні відповідні документи, що надають право на їх виконання із подальшим прийняттям в експлуатації, так як згідно п. 3 Постанови КМ № 236 від 20 березня 2019 року не підлягають прийняттю в експлуатацію лише реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення внутрішніх інженерних систем, а не влаштування нових, суд першої інстанції не взяв до уваги надані позивачем докази та пояснення спеціалістів, надані ними в судовому засіданні, не вказав, які саме роботи потребують погодження, при цьому суд першої інстанції не звернув уваги, на те що спірний будинок взагалі не введений в експлуатацію.

Як вбачається із відповіді Управління містобудування та архітектури від 22.10.2020 року №01-20/384 на заяву ОСОБА_5 від 09.10.2020 управління з посиланням на ст. 152 ЖК Української РСР інформує, що при реконструкції житлового будинку існує можливість переобладнання та перепланування житлового будинку у дві відокремлені частини для двох співвласників відповідно до варіантів поділу будинку, визначених експертом у відповідності до норм чинного законодавства.

Допитана в судовому засіданні 14.04.2021 року головний спеціаліст відділу архітектурно-інженерного контролю управління містобудування та архітектури ВК Рівненської міської ради Мельничук К.А. пояснила, що переобладнання та перепланування житлового будинку не потребує погодження управління містобудування та архітектури. Відділ архітектурно-інженерного контролю управління містобудування та архітектури ВК Рівненської міської ради надає дозвіл на початок будівництва, після подання повідомлення про закінчення будівництва будинок приймається в експлуатацію. Слідкувати за тим, як ведеться будівництво не входить до компетенції відділу. Пояснила, що на даний час управління містобудування та архітектури ВК Рівненської міської ради не надає дозволів на перепланування та переобладнання житлових будинків, немає такого закону, який би зобов`язував управління вирішити питання надання дозволу на переобладнання чи перепланування до ухвалення рішення судом. Якщо ж при переплануванні здійснюється втручання в несучі конструкції власники звертаються до інспекції і отримують дозвіл на підставі будівельного паспорта, який можна отримати у відділі архітектури, пред`явивши документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку та житловий будинок.

Із відповіді РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» №3229/01-11 від 21.09.2020 на звернення ОСОБА_1 щодо можливості приєднання частини житлового будинку (після його поділу) до централізованих мереж водопостачання вбачається, що технічна можливість приєднання до існуючого водопроводу діаметром 50мм по вул. Хліборобів існує. Для цього після поділу майна необхідно звернутись в «єдине вікно» РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» для замовлення технічних умов для виготовлення робочого проекту на приєднання.

Допитана в судовому засіданні 28.07.2021 року провідний спеціаліст РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» ОСОБА_6 суду пояснила, що якщо житловий будинок поділиться в натурі з визначенням кожному співвласнику його часток у будинку та земельній ділянці, за зверненням власника, який надасть пакет документів, зокрема документ, що підтверджує його право власності, буде виготовлено технічні умови на підключення до мереж водопостачання. За даною адресою є технічна можливість здійснення підключення, але на даний час, до рішення суду про поділ будь яких технічних вказівок РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» не має права надавати. Для влаштування водопостачання необхідно здійснити поділ таким чином, щоб був прямий вихід до існуючої нитки водопроводу.

Відповідно до листа ПАТ «Рівнеобленерго» вих. №56-20/54 від 12.10.2020 ОРС не має права відмовити в приєднанні електроустановок Замовника до системи розподілу за умови дотримання Замовником вимог розділу 4 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310 та Постанов зі змінами.

Допитаний в судовому засіданні 14.04.2021 року спеціаліст ПАТ «Рівнеобленерго» ОСОБА_7 пояснив, що послуга з приєднання до мереж електропостачання надається на підставі договору про приєднання, який можна отримати на підставі пакету документів. Відповідь від 12.10.2020 року ПАТ «Рівнеобленерго» не можна вважати погодженням на приєднання. Для того, щоб приєднати до мереж електропостачання одного із співвласників спільної часткової власності, необхідно виділити в натурі його частку, зареєструвати її як приватну власність цієї особи та надати підтверджуючі документи.

Отже з наведеного слідує, що позивачем доведено під час розгляду справи в суді першої інстанції можливість проведення реального поділу будинку. Той факт, що відповідач умисно не реєструє свою частину будинку не може позбавляти права користування позивача своєю власністю.

Позивач вказує, що не претендує на компенсацію за відхилення від рівностей часток та просить покласти на нього виконання та вартість робіт по переобладнанню будинку.

Відповідно висновки суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 є особою на утриманні якої перебуває троє неповнолітніх дітей, і позивач не надав суду доказів, що вона є матеріально забезпеченою і спроможною до проведення будь-яких добудов, перепланувань та переобладнань до житлового будинку та сплати грошової компенсації, є недоречними, оскільки вказане не може бути підставою для відмови у реальному поділі будинку, що був збудований сторонами за час перебування у шлюбі.

Тобто, відмовляючи в позові суд першої інстанції залишив спір без вирішення.

Колегія суду вважає що позивачем доведено факт можливості проведення поділу житлового будинку де кожному із співвласників буде виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності, за 1-м варіантом поділу житлового будинку висновку експерта №8463-8464 судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року, виконаного Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Щодо вирішення позовної вимоги про визнання права власності на частку земельної ділянки, колегія суддів виходить з наступного.

Як було вже зазначено, ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 17 травня 2007 року, набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд у АДРЕСА_1 .

За час шлюбу на вказаній земельній ділянці сторонами збудовано житловий будинок, що не заперечується сторонами, та встановлено рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року, яким визнано право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (частина перша статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2021 року в справі № 495/5454/17 (провадження № 61-18126св19) вказано, що: «об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною із сторін. […] Спірний об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, будівництво його закінчено й відповідач за зустрічним позовом в ньому проживає, тобто фактично використовує його за функціональним призначенням, але не приймає до експлуатації і право власності на нього не оформлює, а позивач позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна. Тому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалили законні та обґрунтовані рішення про визнання спірного об`єкта незавершеного будівництва об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і визнали за кожним по 1/2 частини у праві власності на цей об`єкт. […] При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. У справі, що переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що особа, яка набула власності на нерухоме майно має також і право на земельну ділянку, на якій це майно розміщено та необхідну для обслуговування нерухомого майна, обґрунтовано задовольнив зустрічні позовні вимоги в цій частині».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 299/2490/16-ц (провадження № 61-19516св19) зазначено, що: «встановивши, що житловий будинок на АДРЕСА_1 придбано і у подальшому реконструйовано сторонами за час шлюбу за спільні кошти, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про поділ між подружжям об`єкта незавершеного будівництва, визнавши за кожним із них право на 1/2 частку цього майна. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 686/9580/16-ц (провадження № 61-3478св18) викладено висновок про те, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частки будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки у праві власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України». Суди попередніх інстанцій врахували, що перехід права на незавершений будівництвом об`єкт нерухомості має наслідком набуття права на земельну ділянку, що відповідає принципу «superficies solo cedit» (збудоване на землі слідує за нею), та дійшли обґрунтованого висновку про поділ між сторонами земельної ділянки на АДРЕСА_1. Доводи касаційної скарги про те, що спірна земельна ділянка є його особистою приватною власністю та не підлягає поділу, спростовується висновками судів попередніх інстанцій, які узгоджуються із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 686/9580/16-ц (провадження № 61-3478св18). Твердження заявника про те, що поділу підлягає лише земельна ділянка, розташована під незавершеним будівництвом житловим будинком, відхиляються касаційним судом, оскільки спірна земельна ділянка призначена не лише для будівництва вказаного будинку, а і для обслуговування будинку та господарських будівель, які також є предметом поділу в цій справі».

Установивши, що сторони є співвласниками будинку у частках по кожному що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд у АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:059:0117), не врахував, що в разі поділу розташованого на земельній ділянці, належній одному з подружжя, до іншого з подружжя (особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою) переходить це право в розмірі частки в праві спільної власності на будинок, що відповідає принципу «superficies solo cedit» (збудоване на землі слідує за нею).

З огляду на викладене з урахуванням визначеної рішенням суду частки позивача підлягає визнанню право на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за 1-м варіантом поділу земельної ділянки висновку експерта №8463-8464 судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року, виконаного Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

При цьому колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_2 не доведено, що господарська будівля Б-1, та погріб - В, що вказані в «примітках» разом з незавершеним будівництвом житловим будинком процентом готовності 83%, у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.01.2008 року КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», тип об`єкта об`єкт незавершеного будівництва, не є самочинним будівництвом, збудовано відповідно до дозвільних документів, та є її особистим майном, зважаючи на те, що Договір дарування земельної ділянки від 17 травня 2007 року не містить даних про розташування на вказаній земельній ділянці будь-яких господарських споруд.

Доводи ОСОБА_2 , що вона не матиме доступу до вказаних об`єктів є безпідставними, оскільки до об`єктів, що позначені на наданому відповідачкою плану благоустрою, погодженому начальником управління та архітектури рівненського міськвиконкому 21.06.2007 року, відповідно до схеми розподілу земельної ділянки за висновком експертизи №8463-8464 від 28 вересня 2018 року, відповідач матиме доступ.

Будь-яких інших доказів наявності належним чином зареєстрованих господарських будівель, які належать особисто ОСОБА_2 , на земельній ділянці, що підлягає поділу, відповідач суду не надала.

Доводи апеляційної скарги є юридично обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненськогоміського суду Рівненської області від 23 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Здійснити поділ житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , припинивши право спільної часткової власності на нього.

Виділити ОСОБА_1 у власність в натурі частку в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у складі таких приміщень та споруд: на першому поверсі : 1-4 - столову, площею 8,7 кв.м.; 1-5 - житлову кімнату, площею 20,7 кв.м.; Разом: 29,4 кв.м.; на другому поверсі: 1-13 - житлову кімнату площею 19,5 кв.м., 1-14 - гардероб площею 13,7 кв.м., 1-15 - житлову кімнату площею 17,2 кв.м., 1-6 - санвузол площею 5,8 кв.м., 1-10* - частину коридору площею 3,3кв.м., Разом: 59,5 кв.м., Всього 88,9 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 у власність в натурі частку в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у складі таких приміщень та споруд: на першому поверсі : 1-1 - коридор площею 5,2 кв.м., 1-2- коридор площею 11,0 кв.м., 1-3- кухню площею 9,9 кв.м., 1-6-санвузол площею 4,9 кв.м.; 1-7 - кладову площею 1,6 кв.м.; 1-8 - котельню площею 8,8 кв.м., 1-9 - гараж площею 20,2 кв.м. Разом: 61,6 кв.м; на другому поверсі: 1-10 - частину коридору площею 12,3 кв.м., 1-11 - житлову кімнату площею 15,1 кв.м., 1-12 - житлову кімнату площею 15,3 кв.м.; Разом: 41,6 кв.м. Всього 104,3 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_1 :

- влаштувати перегородку між приміщеннями 1-3 та 1-4 на першому поверсі;

- влаштувати перегородку у приміщенні 1-10, розділивши його на дві частини 1-10* та 1-10 на другому поверсі;

- влаштувати у перегородці дверний проріз між приміщеннями 1-10* та 1-13 на другому поверсі;

- влаштувати вхід на другий поверх у приміщення 1-15, через балкон (без втручання в огороджувальні та несучі конструкції):

- влаштувати вхідні сходи на другий поверх на балкон, для доступу у приміщення 1-15 другого поверху; існуючі двері замінити на подвійні, облаштувати балкон (засклити, обшити теплоізолюючими матеріалами) та поєднати ці сходи з існуючим ганком «а1»;

- перед входом у житлове приміщення 1-5 влаштувати 3-е дверей, ганок «а1» засклити, обшити теплоізолюючими матеріалами, влаштувати вхід з подвійними дверима;

- влаштувати автономну систему опалення, отримавши технічні умови, і провівши відповідні роботи;

- реконструювати автономну систему електропостачання з оснащенням приладу для ведення відокремленого обліку з використанням електроплити для приготування їжі у виділеному йому частині будинку;

- влаштувати автономну систему водопостачання з оснащенням приладу для ведення відокремленого обліку (лічильника);

Зобов`язати ОСОБА_2 :

- закласти дверний проріз (із цегли) між приміщеннями 1-2 та 1-5 на першому поверсі;

- закласти дверний проріз між приміщеннями 1-10 та 1-13 на другому поверсі,

- реконструювати автономні системи опалення, водопостачання, електропостачання та газопостачання, каналізації з оснащенням приладів для ведення відокремленого обліку у виділеній їй частині будинку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку земельної ділянки яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та має загальну площу 0,1000 га.

Виділити в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до першого варіанту, як першому співвласнику, визначеного висновком судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року № 8463-8464, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз а саме: частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за часовою стрілкою годинника, починаючи з фасадної - 7,78; 48,48; 10,75; 35,17; 5,24; 9,81; 2,98; 3,97 м площею 436,5 кв.м., зображеної на схемі розподілу земельної ділянки синім кольором (в додатку 4 експертом вказано як другому співвласнику).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку земельної ділянки яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та має загальну площу 0,1000 га.

Виділити в натурі ОСОБА_2 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до першого варіанту, як другому співвласнику, визначеного висновком судової інженерно-технічної експертизи від 28 вересня 2018 року № 8463-8464, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз а саме: частину земельної ділянки геометричними розмірами по периметру за часовою стрілкою годинника, починаючи з фасадної 12,36, 3,97;, 10,04; 9,78; 7,76; 35,17; 9,89; 49,79 площею 436,5 кв.м, зображеної на схемі розподілу земельної ділянки червоним кольором (в додатку 4 експертом вказано як першому співвласнику.

Частину земельної ділянки під житловим будинком (літ.А-2) площею -

127 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: Н. М. Ковальчук

В. В. Майданік