Провадження №2-п/523/49/23
У Х В А Л А

"18" квітня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання - Бєлік Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гайдай Я.Н.,

представника відповідача заявника адвоката Садаклієва І.І.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 6, в місті Одеса, заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 24 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03.04.2023 року (вх. № 8861) подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що згідно оскаржуваного рішення суду з нього на користь позивача були стягнути аліменти в розмірі частини від усіх видів доходу до закінчення дитиною навчання. Відповідач до суду не з`явився, оскільки його не повідомили про час та місце слухання справи, про судове рішення йому взагалі не було відомо. Про рішення суду дізнався з додатку «Дія», коли йому надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. В матеріалах справи міститься повідомлення про сповіщення про час та місце слухання справи, однак, наявний в повідомлені підпис не належить відповідачу, за номером телефону відповідач не отримував жодного повідомлення. Ухвалення рішення суду, без повідомлення та виклику відповідача позбавили останнього подати до суду відзив на позовну заяву та надати докази на спростування позовних вимог. Судом не було враховано того, що на утриманні відповідача є малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, просив врахувати, що між сторонами існує спір з приводу поділу майна подружжя, та за усною домовленістю між сторонами було погоджено те, що позивач не подає позов про аліменти а відповідач, тобто ОСОБА_3 , не буде у свою чергу стягувати грошову компенсацію вартості частини автомобіля.

На підставі викладеного заявник/відповідач просить: поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, скасувати заочне рішення суду від 24.02.2020 року, призначити розгляд справи в загальному порядку.

В судовому засіданні представник заявника/відповідача адвокат Садаклієв Іван Ілліч вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив поновити процесуальні строки на оскарження заочного рішення суду, скасувати рішення та призначити слухання справи в загальному порядку. Додатково суду пояснив, що виклик до суду та рішення суду відповідач особисто не отримував, оскільки перебував за кордоном, однак, доказів на підтвердження зазначених обставин надати не може, просив врахувати, що у відповідача на утриманні є малолітня дитина, яка потребує матеріального забезпечення, а також те, що повнолітній син є працевлаштованим та може самостійно себе забезпечити.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Гайдай Яніна Федорівна суду пояснили, що повністю підтримують письмові пояснення подані в порядку ст. 43 ЦПК України на заяву про перегляд заочного рішення суду. Відповідач суду пояснила, що між сторонами хоч існувала домовленість, однак, відповідач її особисто порушив та наразі з неї стягується компенсація вартості авто, крім іншого зазначила, що дитина потребує матеріальної підтримки, та відносини між батьками не можуть впливати на належне забезпечення та утримання дитини. Представник позивача просила суд врахувати, що в справі наявні належні повідомлення - сповіщення про виклик до суду та отримання копії рішення суду відповідачем особисто, та твердження відповідача про неотримання ним повідомлень з підстав перебування за кордоном не підтвердженні належними та допустимими доказами. Також, зазначила, що твердження відповідача щодо працевлаштування повнолітнього сина є безпідставними, доказів працевлаштування сина не надано.

Третя особа ОСОБА_2 суду пояснив, що з батьком не спілкується з підтавав його поведінки, просив рішення суду залишити в силі, оскільки потребує матеріальної підтримки з боку батьків.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, представника відповідача, який просив скасувати заочне рішення суду, позивача та представника позивача та третьої особи, які просила заочне рішення не скасовувати, оскільки подана заява є безпідставною, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши заяву та обставини викладеній в ній, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, відповідач у поданій заяві посилається на те, що не був повідомленим про день, час та місце судового розгляду, повідомлення про виклик до суду не отримував та не міг подати заперечення та докази на спростування позовних вимог, в час коли розглядалась справа перебував за кордоном, судом не було враховано, що на його утриманні є малолітня дитина, яка потребує матеріального забезпечення.

З огляду на викладене суд зазначає наступне.

Судом, під час розгляду справи, неодноразово здійснювався виклик відповідача в судове засідання, зокрема шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, відповідно до п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, де зазначено -у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Матеріалами справи встановлено, що судові повістки про виклик до суду надсилались відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Так, згідно поштового повідомлення (а.с.38) судову повістку про виклик до суду відповідач отримав 13.01.2020 року. Крім іншого, 13.01.2020 року відповідачу, за номером телефону, аналогічному, що вказаний в заяві про перегляд заочного рішення суду, було направлено телефонограму (а.с.40), яку відповідач особисто прийняв о 15 год. В подальшому, згідно поштового повідомлення (а.с.41), відповідач за адресою місця проживання/реєстрації, отримав виклик до суду на 24.02.2020 р., в повідомлені постановлено підпис.

Тобто, з даного слідує, що судом було вжито всіх належних засобів, передбачених діючим ЦПК України щодо повідомлення відповідача про час та місце слухання справи. Крім іншого, згідно поштового повідомлення (а.с.50) копію заочного рішення суду відповідач отримав 21.04.2020 року.

Посилання відповідача щодо не отримання ним особисто судової повістки та, того, що підпис йому не належить, та перебування його за кордоном, судом до уваги не приймаються, оскільки, за вказаною адресою реєстрації поштову кореспонденцію отримано, відповідач не довів обставин не отримання поштової кореспонденції ним особисто, або членами його родини, крім іншого не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин перебування за кордоном станом на час ухвалення судового рішення. Та не спростував отримання ним телефонограми, згідно якої особисто прийняв повідомлення про виклик до суду.

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача щодо того, що між сторонами існували домовленості щодо взаємних поступок, оскільки, дані обставини також не підтвердженні, крім іншого, наявні майнові вимоги подружжя при поділі майна не мають прямого відношення до розгляду справи про стягнення аліментів.

Також, судом відхиляються та не приймаються до уваги твердження відповідача щодо працевлаштування повнолітнього сина, оскільки, заява про перегляд заочного рішення суду не містить доказів про зазначене.

З огляду на викладене, матеріалами справи встановлено, що судом було вжито належних заходів щодо сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової кореспонденції за місце реєстрації, та повідомлення про слухання справи шляхом телефонограми.

При вирішення питання з приводу проведення заочного розгляду справи, суд керувався положенням ст. 280 ЦПК України, 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, судом було дотримано вимог ст. 280 ЦПК України, з урахуванням чого було прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.

Щодо обставин, які можуть вплинути на рішення суду, відповідач зазначив, що на його утриманні є малолітня дитина та те, що повнолітній син є працевлаштованим а відтак, не потребує матеріальної підтримки, суд зазначає наступне.

Судом досліджується копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого зазначені: ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 (а.с.60).

Згідно положення стаття 182 СК України - обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання . 1. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 2. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 3. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, з огляду на зазначене, враховуючи обставини встановлені при розгляді заяви, що відповідач є працездатним, а також, що відповідачем не надано доказів на отримання повнолітнім сином доходів, та доказів на спростування відсутності у необхідності отримання матеріальної допомоги з боку батьків, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено підстав, на які він посилався в заяві про перегляд заочного рішення суду.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих положень норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

продовження ними навчання;

потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не містить доказів щодо спростування обставин позову.

Судом встановлено, що заява про скасування заочного рішення суду, не містить доказів які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження вимог передбачених п.п.3.4. ч.2 ст.285 ЦПК України, з урахуванням чого підстави для скасування заочного рішення суду від 24 лютого 2020 року та призначення справи до розгляду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 258, 260, 284-288, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити відповідачу ОСОБА_3 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 24 лютого 2020 року залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, заявник має можливість оскаржити рішення до Одеського апеляційного суду в загальному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 18 квітня 2023 року.

Суддя: