Справа № 729/1126/21
2/729/15/23 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді Кузюри В.О.

за участі :

секретаря Ященко Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна в натурі , -

В С Т А Н О В И В :

25.10.2021 року до Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна в натурі. Вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно до складу якої ввійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер :01:014:4053, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 6,9207 га кадастровий номер :08:000:0197, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 6,7836 га кадастровий номер :08:000:0198, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради. Спадщину за законом після померлої ОСОБА_5 в рівних частинах (по частині кожен) прийняли її онук ОСОБА_1 (позивач) та її дочка ОСОБА_3 (відповідачка). Позивачем було отримано у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки у праві спільної часткової власності успадкованого майна. Під час оформлення спадщини позивач звернувся до відповідачки з пропозицією реального поділу спадкового майна шляхом укладення договору про поділ спадкового майна в натурі, однак ОСОБА_3 відмовилася, в результаті чого спадщина була поділена в ідеальних частках. Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою існує спір про поділ спадкового майна в натурі, який вони не можуть врегулювати самостійно, а тому він звернувся до суду та просить в судовому порядку виділити у його власність та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,9207 га кадастровий номер :08:000:0197, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 6,7836 га кадастровий номер :08:000:0198, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради Чернігівської області, а відповідачці виділити у власність та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:014:4052, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий номер :01:014:4053, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в АДРЕСА_1 .

06.10.2022 року позивачем в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України до Бобровицького районного суду Чернігівської області було подано заяву , згідно якої позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина. ОСОБА_1 (внук ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_6 успадкували за законом у рівних частинах (по частині кожен) нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м.; земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:014:4052, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,0348 га, кадастровий номер :01:014:4053, призначену для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку, що розташована на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області площею 6,9207 га, кадастровий номер :08:000:0197, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку під номером 198, що розташована на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області площею 6,7836 га, кадастровий номер :08:000:0198, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час оформлення спадщини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було досягнуто домовленість про реальний поділ спадкового майна шляхом укладення відповідного договору про поділ спадкового майна в натурі, що підтверджується показаннями самого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших. Відповідно до цієї домовленості ОСОБА_1 взяв на себе всі витрати, пов`язані з оформленням спадщини (оформлення заяв про прийняття спадщини, виготовлення технічного паспорту на житловий будинок, присвоєння та зміна кадастрових номерів земельним ділянкам відповідно тощо), загальний розмір яких склав близько 8 000 грн. Проте, ОСОБА_3 не дотрималася досягнутої домовленості, і договір про поділ спадкового майна в натурі з ОСОБА_1 укладений не був. Відтак, між сторонами виник спір про поділ спадкового майна в натурі, який сторони не змогли врегулювати самостійно в договірному порядку. 16.09.2021 р. зазначена спадщина була оформлена приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Щербиною І.С. в ідеальних частках (по кожному спадкоємцю), про що були видані свідоцтва про право на спадщину та зареєстровано право власності. На час розгляду справи між сторонами, як співвласниками спадкового майна, не досягнуто домовленості про поділ спадкового майна в натурі. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить здійснити в судовому порядку поділ спадкового майна в натурі шляхом присудження кожній стороні окремого індивідуально - визначеного майна відповідно до приписів ст.. 367 ЦК України наступним чином : в порядку поділу майна, що є у спільній частковій власності, припинити право спільної часткової власності на це майно, виділити в натурі у власність ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на таке майно: земельну ділянку, що розташована на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області площею 6,9207 га, кадастровий номер :08:000:0197, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку під номером 198, що розташована на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області площею 6,7836 га, кадастровий номер :08:000:0198, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В порядку поділу майна, що є у спільній частковій власності, припинити право спільної часткової власності на це майно, виділити в натурі у власність ОСОБА_3 визнати за ОСОБА_3 право власності на таке майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований : АДРЕСА_1 , загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м.; земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:014:4052, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,0348 га, кадастровий номер :01:014:4053, призначену для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування запропонованого ним варіанту поділу спірного спільного майна позивач зазначає, що даний варіант ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності, найбільше відповідає інтересам сторін, враховує індивідуальні обставини справи, оскільки, грунтується на попередніх домовленостях сторін щодо поділу спільного спадкового майна. При цьому, цей варіант не передбачає та не покладає на сторони значні майнові та часові витрати, що пов`язані з підготовкою та отриманням документів, необхідних для поділу кожного об`єкту нерухомого майна в натурі, а також зі здійсненням відповідних ремонтно-будівельних робіт. Даний варіант є економічно вигідний для відповідачки, враховуючи ринкову вартість спільного нерухомого майна, оскільки ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також вказаних земельних ділянок, що розташовані в АДРЕСА_1 вища ринкової вартості зазначених земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Варіант поділу майна, грунтується також на тому, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та вказані земельні ділянки, перебувають у повному фактичному володінні, користуванні та розпорядженні відповідача ОСОБА_3 та членів її сім`ї. Тобто, цей варіант враховує існуючий порядок володіння, користування та розпорядження відповідними об`єктами нерухомого майна відповідачем ОСОБА_3 . Житловий будинок та земельні ділянки фактично утворюють одну садибу, домоволодіння, що є єдиним житлом відповідачки та її сина. З огляду на викладене, окреме використання житлового будинку та земельних ділянок є ускладненим та недоцільним. Крім того, виділити в натурі ідеальну частку житлового будинку неможливо. Позивач має у користуванні та власності інше житло, що надає йому можливість проживати в ньому та не покладає тягар утримання спільного житлового будинку, в якому він не може проживати, та який є єдиним житлом ОСОБА_3 та членів її сім`ї. На підставі вищевикладеного позивач просить прийняти до розгляду дану заяву та задовольнити обґрунтовані ним позовні вимоги.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити. Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позивач та відповідач успадкували спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 по частці кожний. Сторони є частковими співвласниками кількох різних об`єктів. Зазначає, що позивач ОСОБА_1 просить здійснити поділ в натурі спадщини шляхом передачі у його власність двох земельних ділянок (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), а, у власність відповідачки ОСОБА_3 - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та двох земельних ділянок (присадибної земельної ділянки та земельної призначену для ведення особистого селянського господарства). Таким чином, вказаний варіант поділу спірного майна враховує характеристику об`єктів спадкового майна, розмір часток сторін, їх вартість, та відповідно можливість такого поділу. Вартість майна, яке просить позивач присудити на свою користь становить 657 808 грн., а на користь відповідача - 660 693 грн. Варіант поділу майна грунтується на попередніх домовленостях сторін, що також підтверджено поясненнями свідків. Спільне володіння і користування спадковим майном неможливе з огляду на неприязне відношення ОСОБА_3 до ОСОБА_1 . З огляду на викладене, по об`єктний поділ спірного майна може вирішити спір між сторонами, оскільки при такому поділі сторони незалежно один від одного будуть реалізовувати право власності. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 05.10.2022 р. N247/09-2022, виходячи з об`ємно-планувального рішення житлового будинку літ. «А», загальною площею 68,0 кв.м та житловою площею 41,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виділити з технічної точки зору ОСОБА_1 в натурі ідеальну частку житлового будинку, на яку припадає 34,0 кв.м загальної площі будинку (окремі приміщення), господарських будівель та споруд відповідно до вимог нормативно-правових акті у галузі будівництва, без втручання в несучі огороджуючі конструкції будинку та без зміни об`ємно-планувального рішення житлового будинку, не вбачається за можливе. В свою чергу, майновий стан ОСОБА_3 та її сина, ОСОБА_9 , загалом не дозволяє брати участь у витратах, пов`язаних з поділом спільного майна, Тому по об`єктний поділ спільного майна, що запропонований позивачем є оптимальним, оскільки дозволяє вирішити спір по суті без будь-яких істотних витрат. Спільне володіння і користування житловим будинком та земельними ділянками також є неможливим з огляду на особи ОСОБА_3 та її сина, спосіб їхнього життя, що являється ризиком для життя та здоров`я ОСОБА_1 у випадку спільного володіння та користування майном. Неможливість поділу майна за запропонованим позивачем варіантом жодним чином не була обґрунтована відповідачем. Даний варіант поділу майна також є економічно вигідний для відповідачки враховуючи ринкову вартість спільного нерухомого майна. На підставі викладеного представник позивача просив позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі з тих підстав , що вказаний позивачем порядок поділу порушує права та інтереси відповідачки як власника майна , позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого права , просять виділити в натурі, але ставлять питання про інший спосіб, відповідачка заперечує щодо такого поділу . По об`єктний поділ можливий в тому випадку, якщо між сторонами є попередня домовленість та коли не можливо виділити окремо в натурі частку кожного. Якщо суд зобов`яже ОСОБА_3 сплатити вартість частини будинку , то в неї є така можливість , вона працює офіційно прибиральницею. Кошти за видачу свідоцтв про право на спадщину відповідачем сплачені були .Щодо реального поділу земельних ділянок , то позивачем дане питання навіть не ставилося і не надано доказів неможливості їх реального поділу в натурі .

06.09.2022 року від адвоката Хуторної С. В. до суду надійшов відзив на позовну заяву про поділ спадкового майна в натурі. У відзиві представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати відповідачки та баба позивача ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно до якої увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер :01:014:4053, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 6,9207 га кадастровий номер :08:000:0197, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 6,7836 га кадастровий номер :08:000:0198, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради. Спадщину за законом після померлої матері відповідачки в рівних частинах (по 1/2 частині кожен) прийняли її племінник, онук померлої, позивач у справі - ОСОБА_1 та відповідачка, дочка померлої, ОСОБА_3 . Спадкоємцями, було отримано у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині, та зареєстровано за кожним з них право власності на спадкове майно. Не погоджуючись із таким поділом спадкового майна, який належить позивачу та відповідачу за законом, позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на обидві земельні ділянки (паї), а за відповідачкою майна, яке залишається - будинку та ділянкою для його обслуговування, зазначаючи при цьому предмет позову не визнання за ним права власності та припинення права власності за відповідачкою, а поділ спадку в натурі, що суперечить один одному. Щодо такого поділу спадкового майна відповідачка заперечує категорично в повному обсязі, а сам позов не відповідає чинним нормам права з огляду на наступне: позивач просить суд виділити у власність майно, яке йому не належить, власником якого він не являється, власником якого є відповідачка. . Представник відповідачки зазначає, що припинення права власності на частку у майні можливе лише за умови дотримання інтересів іншого співвласника.

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16 вказано, що «відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61- 42813св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 367 ЦК України, статті 1278 ЦК України та вказано, що «якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс 15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті З ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Так, позивачем не надано доказів неможливості виділу в натурі належної йому частки в спірному майні. Вимога позивача про виділення йому у власність земельних ділянок (паїв) та визнання за ним права власності на них фактично не може розцінюватись як вимога про поділ спадщини в натурі, оскільки суперечить вказаним вище вимогам Закону, в т.ч. не визначає неможливості виділу в натурі належної йому частини в спадковому майні, відсутність такої технічної можливості (підтвердженої висновком експерта), не визначає реальної вартості спадкового майна (підтвердженої висновком експерта), що унеможливлює поділ майна судом з урахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, і неприпустимості позбавлення права власності, які мають спонукати до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін. На підставі вищевикладеного представник відповідачки просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Допитаний з його згоди в якості свідка позивач ОСОБА_1 надав покази, відповідно до яких зазначив , що його мати повідомила йому, що прийшла тітка та сказала, що треба оформити спадщину та запропонувала , що їй з сином залишаться будинок та земельні ділянки біля будинку , а земельні паї позивачу. Такий варіант влаштовував усіх. До цього тітка приходила до вітчима і просила телефон позивача та також запропонувала оформити спадщину . Позивач проживає в м. Києві , тому надав доручення матері займатися оформленням спадщини . При попередньому візиті до нотаріуса відповідач підтвердила згоду на раніше запропонований порядок . За 1 день до оформлення спадщини передзвонила нотаріус та запросила усіх для оформлення. В нотаріуса дізналися , що у відповідачки є представник , яка заперечили щодо такого оформлення , тому кожному зі спадкоємців було видано свідоцтва про право власності на частину кожного спадкового об`єкту. З вказаним позовом звернувся тому , що була домовленість саме про такий поділ , будинок йому не потрібен , так як він має житло .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала , що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Після смерті колишньої свекрухи ОСОБА_5 до неї прийшла відповідачка ОСОБА_3 та запропонувала спільно оформити спадщину , при цьому зазначила , що їй будинок з земельними ділянками біля будинку , а позивачу земельні паї . Всі документи збирала свідок , всі необхідні витрати також сплачувала свідок, оскільки у відповідачки не було коштів. Перед тим , як мали йти до нотаріуса , свідок ходила до ОСОБА_3 узгодити чи не змінила та своєї думки щодо угоди , на що остання запевнила , що нічого не змінюється. Але в нотаріуса при оформленні була не відповідач , а її представник , яка заперечила щодо погодженого поділу , тому свідоцтва видали по частині кожному.

Свідок ОСОБА_10 пояснила , що в 2021 року дізналися про смерть ОСОБА_5 вже після її поховання. Після смерті батька брата ні сім`я позивача, ні сім`я відповідача взагалі не спілкувалися. Зі слів матері знає , що між позивачем та відповідачкою була домовленість про поділ спадкового майна , а саме брату паї, а відповідачці будинок. Але при оформленні спадщини відповідач відмовилася від угоди , тому свідок порекомендувала брату укласти угоду з адвокатом для представництва його інтересів в суді.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він проживає з ОСОБА_7 .

В лютому 2021 року до них прийшла невідома йому жінка , як потім він дізнався ОСОБА_3 та запитала чи тут проживає ОСОБА_11 та повідомила , що хоче передати йому паї та просила телефон. Свідок з свого телефону набрав до ОСОБА_11 та вони поговорили з цією жінкою . Також свідок разом з ОСОБА_7 був за місцем проживання відповідачки .

Допитана в судовому засіданні за її згоди в якості свідка відповідачка ОСОБА_3 надала покази , відповідно до яких вона пояснила , що вона не згодна на такий поділ , ніколи не пропонувала саме такий поділ , так як дохід від паю є одним із засобів для існування , коли ходили до нотаріуса , то була домовленість, що один пай їй, а інший ОСОБА_11 , щодо спільного проживання з нею та сином позивача не заперечує, але якщо він не бажає проживати в будинку , то в разі присудження їй компенсації вартості частини вона виплатить суму , яку стягне суд , так як працює, має кошти. Щодо такого поділу це рішення ОСОБА_7 , а не її , а тому коли ОСОБА_7 прийшла з адвокатом до неї в двір та на неї почали здійснювати тиск, погрожувати їй , що все відберуть у неї , вона звернулася до адвоката по правову допомогу . Щодо того хто проживає з нею і сином , то повідомила , що раніше проживав її співмешканець ОСОБА_12 , а на даний час він проживає в іншому будинку по АДРЕСА_2 . Інші сторонні особи не проживають в будинку .До сина приходять іноді друзі . По заяві сім`ї позивача приходила поліція , нікого крім відповідачки та її сина не було, фактів вживання алкоголю, наркотиків не встановили.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив , що він проживає з матір`ю в АДРЕСА_1 . Раніше проживала і бабуся. Також свого часу проживав співмешканець матері ОСОБА_12 , але не проживає вже. Свідок проживає весь час там , за винятком часу , коли проходив військову службу. З братом та його родиною не спілкувався, не знає навіть де проживають. Після смерті бабусі до них приходили ОСОБА_7 з адвокатом і погрожували матері , про щось лаялися, адвокат фотографував будинок. Щодо проживання брата в будинку не заперечує. На запитання представника позивача зазначив, що дійсно він та його мати судимі, він притягувався до адміністративної відповідальності, але це в минулому. З матір`ю ходив одного разу там де знаходиться нотаріус. Про що домовлялися і хто що платив йому не відомо. Він працює неофіційно, має дохід.

В судовому засіданні також були досліджені письмові докази.

В судовому засіданні встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилася спадщина , до складу якої ввійшли житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що в АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер :01:014:4053, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 6,9207 га кадастровий номер :08:000:0197, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 6,7836 га кадастровий номер :08:000:0198, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради.

Спадщину належним чином прийняли та оформили її дочка ОСОБА_3 та її внук ОСОБА_1 , яким було видано свідоцтва про право на спадщину за законом , а саме про право на частину спадкового майна за кожним, що підтверджується даними свідоцтв про право на спадщину , виданих приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Щербиною І.С. 16.09.2021 року та право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-30 т.1, а.с. 59-73 т.2).

На підтвердження визначення вартості житлового будинку та земельних ділянок сторонами ( кожною окремо) була проведена оцінка вказаних об`єктів , проте так як є висновками спеціалістів та не узгоджуються між собою, містять різні дані, суд не приймає їх до уваги.

На замовлення сторони позивача була проведена комплексна будівельно- технічна , оціночно- будівельна та оціночно земельна експертизи , відповідно до висновку якої ринкова вартість земельної ділянки , що по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га , кадастровий номер 0:01:014:4052 призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 87770 грн. , вартість земельної ділянки , шо по АДРЕСА_1 , площею 0,0348 га , кадастровий номер 0:01:014:4053 призначенням для ведення особистого селянського господарства 25387 грн. , вартість земельної ділянки , що розташована на території Бобровицької міської ради Ніжинського району , площею 6,9207 га , кадастровий номер 0:08:000:0197 , призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 332194 грн., вартість земельної ділянки , що розташована на території Бобровицької міської ради Ніжинського району , площею 6,7836 га , кадастровий номер 0:08:000:0198 , призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 325613 грн ., вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що в АДРЕСА_1 , 30 547536 грн. Також згідно висновку виділити в натурі частину житлового будинку без втручання в несучі огороджуючи конструкції будинку та без зміни об`ємно планувального рішення будинку не вбачається можливим.

Розглянувши позовні вимоги та заперечення , заслухавши учасників процесу та свідків, дослідивши надані докази , суд приходить до наступного висновку.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників ( ст..1 ЦК України).

Загальними засадами цивільного законодавства є зокрема : неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність ( ст..3 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ( ст..319 ЦК України). Право власності є непорушним. ( ст..321 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.( ст..356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. ( ст..357 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до положень ч.1 ст.1267, ч.1 ст.1278 ЦК частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен зі спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч.2 ст.1278 ЦК).Спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (ч.4 ст.355 ЦК), а тому при її поділі застосовуються передбачені в гл.26 ЦК правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців. Статтею 367 ЦК на яку посилається позивач передбачена можливість розподілити в натурі між співвласниками майно, що є у спільній частковій власності, для забезпечення окремого та самостійного користування частиною спільного майна.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 712/1852/19 від 15.02.2023 року , суд підтримав висновки раніше ухвалених постанов , а саме висновок , що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Позивач звернувся з позовом про поділ майна , проте просить йому виділити у власність майно земельні паї не обґрунтовуючи не можливість їх реального поділу в натурі та не надаючи відповідних доказів .

Верховний Суд в постанові від 24.06.2021 року в справі № 219/13376/17 на яку посилається позивач зазначає , що виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливості виділу в натурі такої частки , а також , що правовий режим спільної власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

В своїй постанові від 05.10.2017 року в справі № 308/2858/15-ц ВВСУ прийшов до висновку , що припинення права власності на частку у майні можливе лише за умови дотримання інтересів іншого співвласника , що відповідає положенням ст.ст. 1,3,319 ЦК України. Відповідач заперечує щодо вимог позивача , вказуючи , що припинення права власності на частини паїв є для неї припиненням отримання доходу від даного майна та забезпечення її життєвих потреб . Щодо неможливості спільного проживання позивач сам зазначив , що він не має наміру на спільне проживання , так як має своє житло. Відповідач зазначає, що має можливість компенсувати в такому випадку вартість належної позивачу частини будинку. Суд звертає також увагу на той факт , що оскільки наявний спір щодо поділу спадкового майна , то сторони не досягли домовленості щодо саме такого поділу про який зазначає позивач , про що свідчать різні покази сторін та свідків, відсутність письмової попередньої угоди . В даному випадку позивач обрав спосіб захисту своїх прав , який порушує право відповідачки як власника , порушує загальні засади цивільного права , а лише забезпечує максимально його особисті інтереси , а тому не підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 263 -265 , 268, 259 ЦПКУкраїни , суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна в натурі відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя :

Повний текс рішення складено 01.05.2023 року.