Провадження № 2/686/1497/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» до ОСОБА_3 про виселення із квартири,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2022 року до суду звернулось ХКП «Спецкомунтранс» із позовом до ОСОБА_3 про виселення із службового житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Позов мотивує тим, що чоловік відповідача, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.12.2006 року був прийнятий на роботу водієм до позивача. Оскільки він потребував житла то йому було надано службове житлове приміщення загальною площею 43,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Померлому було надано ордер на вселення в службове жиле приміщення, а відповідач отримала право на вселення як член сім`ї працівника. 10.03.2022 року трудовий договір між чоловіком відповідача та позивачем був припинений у зв`язку із смертю ОСОБА_4 . Після припинення трудових відносин наймач мав повернути житлову площу, однак на даний момент житлове приміщення родичами покійного не повернуто. У зв`язку із наведеним позивач змушений звернутись до суду.

09.11.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

15.12.2022 року відповідачем надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що спірне житлове приміщення не є службовим, а тому спірні правовідносини не регулюються положеннями ст. 124 ЖК України, як на те посилається позивач. Трудовий договір припинився внаслідок смерті працівника, а не його звільнення. А оскільки відповідач є членом сім`ї ОСОБА_4 та була вселена у житлове приміщення на відповідній правовій підставі, то має право на заміну її на основного наймача. Просить відмовити у задоволенні позову.

12.04.2023 року справу призначено до слухання по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що 05 грудня 2006 року ОСОБА_4 , був прийнятий на роботу ХКП «Спецкомунтранс» на посаду водія 3 (третього) класу де працював до моменту смерті.

Згідно рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 599 від 28.08.2014 року, Хмельницькому комунальному підприємству «Спецкомунтранс» надано дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення площею 309,3 м.кв., під житлові квартири для працівників по АДРЕСА_3 .

07 листопада 2014 року спільним засіданням адміністрації та профспілкового комітету Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» вказане вище приміщення із подальшим переобладнанням було надано чотирьом працівникам, до складу яких входив ОСОБА_4 .

27 жовтня 2017 року ХКП «Спецкомунтранс» видано ордер № 4 ОСОБА_4 на право зайняття зі сім`єю з 2-ох осіб жилої площі по АДРЕСА_2 , площею 43,4 кв.м. До складу сім`ї входив наймач ОСОБА_4 та член сім`ї (дружина) ОСОБА_3 .

На підставі даного ордеру ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вселились у дану квартиру.

19 серпня 2019 року, між ХПК «Спецкомунтранс» та ОСОБА_4 , укладено договір про надання житлового приміщення у гуртожитку, предметом якого є найм квартири АДРЕСА_4 .

Даний договір укладено на підставі ордеру від 24 вересня 2018 року. В даному ордері як член сім`ї наймача, зазначена дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 помер.

30 червня 2022 року відповідачем ОСОБА_3 , було подано до ХПК «Спецкомунтранс», заяву згідно якої вона просила, в зв`язку з смертю ОСОБА_4 переоформити договір найму на квартиру АДРЕСА_4 з ОСОБА_4 , на неї, його дружину ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає у даній квартирі, керуючись частиною першою статті 106 ЖК України.

Згідно листа № 1986 від 05.09.2022 року ХКП «Спецкомунтранс» повідомило відповідача про дострокове припинення дії договору найму від 19 серпня 2019 року та вимагало виселитись із займаного приміщення.

Дані обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами справи.

Позивач, як на підставу позовних вимог посилається на ст. 124 ЖК УРСР, згідно якої робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Однак, квартира АДРЕСА_1 , не є службовою, а трудовий договір було припинено внаслідок смерті працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Згідно п. 9. ч. 1 ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті, з поміж іншого приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових (стаття 118), затверджують рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених про включення жилих приміщень у будинках колгоспів до числа службових і перелік категорій робітників, яким можуть надаватися такі приміщення (стаття 120).

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №9 від 12.04.1985 року у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових, а в будинках колгоспів - з часу затвердження виконавчим комітетом відповідної Ради рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених.

При цьому, відсутнє рішення виконавчого комітету про включення даної квартири службового житлового приміщення та відсутнє затвердження переліку працівників яким може бути надано дане службове житло.

Зазначені обставини також визнаються позивачем в судовому засіданні.

Порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України (ст. 121 ЖК України).

Згідно ч. 1 ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 122 ЖК України).

Форма ордеру на службове житлове приміщення встановлено постановою Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. N 37 «Про службові жилі приміщення».

При цьому, позивачем не надано рішення про надання саме службового житлового приміщення, навпаки надано протокол № 2 від 26 жовтня 2017 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» згідно якого вирішено видати ордер на житлову площу в гуртожитку.

Крім того, ордер видано ХКП «Спецкомунтранс», а не виконавчим комітетом Хмельницької міської ради.

Більше того, за формою ордер видано не на службове житлове приміщення згідно постанови Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. N 37 «Про службові жилі приміщення», а на житлову площу в гуртожитку.

Тому, ОСОБА_4 було вселено не в службове житлове приміщення.

Отже, спірна квартира АДРЕСА_4 , не є службовою.

Крім того, ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_3 вселені не до кімнати гуртожитку, а в окреме ізольоване житлове приміщення - однокімнатну квартиру.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ЖК України жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

У свою чергу, згідно рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 599 від 28.08.2014 року, Хмельницькому комунальному підприємству «Спецкомунтранс» надано дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення площею 309,3 м.кв., під житлові квартири для працівників по АДРЕСА_3 . При цьому, у даному рішенні відсутні будь-які положення щодо віднесення даних приміщень до гуртожитку.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №9 від 12.04.1985 року вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з`ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач. Для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санепідстанції на його заселення як гуртожитку; чи зареєстрований він як гуртожиток у виконкомі районної, міської, районної в місті Ради; чи видавався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі в гуртожитку; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян, чи є штати для обслуговування гуртожитку, як оплачується проживання і т.п. Судам слід враховувати, що гуртожитками є також спеціально побудовані підприємствами, установами, організаціями жилі будинки для малосімейних, щодо яких адміністрацією, органом громадської організації і профспілковим комітетом до початку будівництва прийнято рішення про їх використання як сімейних гуртожитків і вони зареєстровані у виконкомі як гуртожитки.

Верховний суд у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 753/4883/17 сформував правовий висновок, що у випадку вселення сім`ї у окреме житлове приміщення та не доведення на момент вселення віднесення житлового будинку до гуртожитку, вселення до житлового приміщення та проживання у даному житловому приміщенні, не регулюється положеннями про гуртожитки.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_3 вселені не до кімнати, а в окреме ізольоване житлове приміщення - однокімнатну квартиру.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9, частини першої статті 109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», оскільки в силу ст.125 ЖК деякі категорії громадян, які проживають у службових жилих приміщеннях, не підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення, при розгляді справ про виселення зі службових жилих приміщень необхідно з`ясовувати, чи користуються відповідачі зазначеною пільгою.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЖК України, умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, ОСОБА_5 договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними.

Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення.

У свою чергу, ОСОБА_4 , працював ХКП «Спецкомунтранс» безперервно, з 05 грудня 2006 року по 10 червня 2022 року, тобто 15 років та 6 місяців.

Отже, у відповідача є пільга, передбачена ст. 125 ЖК України, та її не може бути виселено із займаного житлового приміщення, оскільки її чоловік пропрацював на підприємстві, що надало їм жиле приміщення, більше 15 років.

Таким чином, на підставі викладеного, в судовому засіданні не було підтверджено ті обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог. А тому у задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 263; 264; 265 ЦПК України, ст. 41, 47 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» до ОСОБА_3 про виселення її із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.05.2023 року.

Позивач: ХКП «Спецкомунтранс». 29008. м. Хмельницький, вул. Князя

Святослава Хороброго 1, , тел. 67 18 94.

Відповідач: ОСОБА_3 .

АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя: