Справа № 159/2316/23
Провадження № 2/159/696/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Ковелі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдорс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

04 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдорс» про стягнення заборгованості при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що в період з 01.06.2022 по 11.01.2023 року працював в ТзОВ «УКРДОРС»машиністом котельні. 11.01.2023 року його звільнено з роботи за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів повністю розрахунок. За таких обставин просить стягнути з ТОВ «УКРДОРС» на його користь заборгованість по заробітній платі з 01 вересня 2022 року по 11 січня 2023 року без відрахування податків та зборів, компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку, компенсацію за затримку виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.01.2023 року по день винесення рішення без відрахування податків та зборів. Крім цього, просиі стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та оплату професійної правничої допомоги.

30 травня 2023 року позивачем було подану до суду клопотання про уточнення позовних вимог, зокрема просить стягнути з ТОВ «УКРДОРС» на його користь заборгованість по заробітній платі з 01 вересня 2022 року по 11 січня 2023 року без відрахування податків та зборів, що включає компенсацію за 19 днів невикористаної щорічної відпустки , без відрахування податків та зборів, компенсацію за затримку виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.01.2023 року по день фактичного винесення судом рішення, без відрахування податків та зборів а також середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку компенсації за невикористану основну щорічну відпустку з 11.01.2023 року по день винесення рішення, без відрахування податків та зборів

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого визнає існування боргу. Однак, просить зменшити розмір відшкодування за час затримки розрахунку, з огляду, зокрема, на труднощі підприємства в умовах воєнного стану.

Рух справи в суді.

Позовна заява подано до суду 04 травня 2023 року.

Ухвалою судді від 04.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно витягу з трудової книжки, позивач ОСОБА_1 працював у Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» з 01.06.2022 та був звільнений за наказом №18/к 11.01.2023 року із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

З довідки про доходи та довідки про часткову виплачену заборгованість по заробітній платі виданою ТОВ «Укрдорс» від 29.05.2023 року вбачається, у відповідача перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2022 року по березень 2023 року, з врахуванням виплаченої заборгованості по заробітній платі та сплачених податків та зборів, становить 27275,83 грн. Крім цього встановлено, що відповідачем на користь позивача частково була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5362,18 грн.

Висновки суду і мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони не оспорюють факту наявності трудового спору із остаточного розрахунку при звільненні, також не оспорюють і розмір нарахованої зарплати, включаючи суму компенсації за невикористану відпустку. Розмір середньоденного заробітку розрахований відповідачем, позивач також не оспорює. Одже спірне питання полягає лише у співмірності нарахування середнього заробітку, за час затримки розрахунку, оскільки відповідач покладає тягар своєї відповідальності на обставини пов`язані із війною.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що в день звільнення належні позивачу суми не були виплачені повністю.

Відповідач, надавши документи щодо розміру заборгованості, довів, що заборгованість складає 27275,83 грн., що включає компенсацію за невикористану щорічну відпустку .

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Згідно ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суду належить вирішити питання про розмір відшкодування позивачу за час затримки розрахунку.

Для визначення цього розміру необхідно визначити середньоденний заробіток, який належить розрахувати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Відповідач, на підставі наданих ним документів, розрахував цей розмір і визначив його, а саме: ( за період листопад та грудень 2022 року), що передували місяцю звільненню становить (8451,21 грн.+7790,51 грн.): (22+22) = 369,13 грн.);

за період з 11 січня 2023 року (дня звільнення) по 03.05.2023 число робочих днів становить 81 день.

Сума середнього заробітку за вказаний період складає: 369,13 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 81 = 29899,53 грн.(без вирахування податків та обов`язкових платежів), щодо виплати становить сума 24069,12 грн., ( з врахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до позиції Палати, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

На основі цих висновків, керуючись принципами розумності, справедливості і пропорційності, беручи, зокрема, до уваги загальновідомі особливі умови, в які зараз потрапило підприємство внаслідок воєнного стану, які значною мірою сприяли виникненню заборгованості, час існування заборгованості, її розмір, розумною, компромісною сумою відшкодування позивачу суд вважає 10000 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач подав договір про надання правової допомоги від 01.05.2023, акт виконаних робіт та розрахунок вартості виконаних робіт правничої допомоги від 03.05.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера № 03/05 від 03.05.2023 на суму 2000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, а тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Крім цього, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.12, 81, 820,133, 141, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.47, 116, 117 КЗпП України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» в користь ОСОБА_1 27275, 83 ( двадцять сім тисяч двісті сімдесят п`ять грн.83 коп.) заборгованості по нарахованій та невиплаченій заробітній платі, що включає компенсацію за невикористану щорічну відпустку .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» в користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч грн.) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» в користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три 60 грн.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» в дохід держави судові витрати у справі в сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» в користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволені решти вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС», , адреса: смт.Люблинець Ковельський район Волинська область, вул. Заводська, 5.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 07 червня 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик