Справа № 752/7079/21
Провадження № 2/752/1074/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати боргу в сумі 44543,87 грн., що виник на підставі договору про відступлення права вимоги №14 від 18.09.2020 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2020 року між Товариством та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» було укладено договір про відступлення права вимоги №14.

Відповідно до умов договору первісний кредитор - АО «Гапоненко Роман і партнери» відступає (передає), а новий кредитор - ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» приймає на себе, належне первісному кредитору, право вимагати від ОСОБА_1 погашення частини заборгованості в розмірі 200000,00 грн., що виникла в результаті невиконання нею своїх зобов`язань за договором про надання правової (правничої) допомоги №03-356 від 17.07.2020 року.

За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника ОСОБА_1 стягнення неустойки, інфляційних втрат та 3% річних (згідно ст. 625 Цивільного кодексу України)».

На виконання п. 3.2 договору, АО «Гапоненко Роман і партнери» було надіслано ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги вих. №06-389 від 22.09.2020 року, яке було отримано останньою - 29.09.2020 року.

ОСОБА_1 мала виконати своє зобов`язання перед Товариством протягом семи днів після отримання повідомлення.

Однак, відповідач не виконала вказані вимоги.

Разом з тим, між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду №4 від 22.12.2018 року до договору найму (оренди) №1 від 28.04.2015 року, відповідно до якої Товариство має заборгованість та зобов`язання щодо сплати орендних платежів та комунальних послуг перед ОСОБА_1 .

Протягом періоду з жовтня 2020 року по лютий 2021 року Товариство заявляло ОСОБА_1 про припинення своїх зобов`язань, які виникли з додаткової угоди №4 від 22.12.2018 року шляхом взаємозаліку, шляхом направлення на її адресу заяв.

Після отримання заяв Товариства ОСОБА_1 не звернулась до суду, а тому надіслані заяви вважаються прийнятими відповідачем.

Після вчинення вказаних вище дій, залишок заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством становить 44543,87 грн., яка підлягає стягненню з неї.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

16.04.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

07.06.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

26.07.2021 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

13.09.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що відступлення позивачем, яке є Адвокатським об`єднанням, прав кредитора за договором про надання правової допомоги Товариству з обмеженої відповідальністю, суперечить положенням законодавства.

Сторонами було погоджено, що формою винагороди Адвокатському об`єднанню є гонорар, на визначення розміру якого впливають строки вирішення спірних правовідносин, ступінь складності справи, обсяг правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за надану в межах цього Договору правову допомогу встановлюється в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. за одну годину роботи адвоката, що сплачується Клієнтом протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Акту наданих послуг (правової допомоги).

Втім, у Акті №61 позивачем вказані роботи/послуги, які вочевидь не охоплюються (та виходячи із їх суті та змісту навіть теоретично не могли охоплюватися) предметом договору про надання правової допомоги.

Крім того, що перелічені вище роботи чи послуги ОСОБА_1 не замовлялися і не стосуються захисту її прав чи інтересів, - такі одиниці робіт/послуг не є правовою допомогою, зокрема види робіт, вказані у п.6-9 взагалі є столярними роботами, які ОСОБА_1 не замовлялися і не погоджувалися, та доручення щодо замовлення таких робіт/послуг ОСОБА_1 позивачу не надавала. Пункт 10 стосується захисту особистих прав та інтересів адвоката позивача, та водночас оскільки будь-які послуги із правової допомоги ОСОБА_1 не замовлялися, неможливо пов`язати таку охорону адвоката із необхідністю надання їй правової допомоги, та крім того, поняттям «надання правової допомоги» не охоплюється «охорона адвокатів об`єднання», договором про надання правової допомоги не погоджувалася можливість залучення до надання правової допомоги третіх осіб, не погоджувався порядок обрання таких «підрядників», як і порядок визначення ціни на їх послуги, тощо.

ОСОБА_1 будь-які послуги щодо надання правової допомоги в рамках Договору не замовлялися - такі послуги завідомо безпідставно вказані позивачем у Акті №61, з корисливих мотивів - з метою створення дебіторської заборгованості на власну користь та подальшого здійснення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, адже факт замовлення та надання таких послуг відповідачем заперечується, їх вартість, кількість витраченого часу на їх надання визначені позивачем самовільно, без фактичного їх надання, а тому відмова відповідача від погодження та підписання акту була правомірною, - отже такі послуги та роботи за Актом №61 не прийняті, акт не підписаний.

Також зазначила, що договір про відступлення права вимоги №14 від 18.09.2020 року суперечить вимогам ЦК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (укладений з порушенням адвокатської таємниці, із позивачем, який не має необхідного обсягу цивільної дієздатності виступати стороною договору про надання правової допомоги), та предмет договору - передана за ним вимога - є недійсною, - такий договір має бути визнаний недійсним, про що відповідачем заявлено позовну вимогу у позовній заяві, яка перебуває на розгляді у Печерському районному суді міста Києва №757/15380/21-ц.

Від відповідача також надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2021 року провадження у справі зупинено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.06.2022 року ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.06.2022 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду.

06.07.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

19.09.2022 року від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку на подання доказів у справі.

27.09.2022 року від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про долучення доказів.

28.09.2022 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

11.10.2022 року від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено 18.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» було укладено Договір про відступлення права вимоги №14.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 договору, предметом договору є те, що «Первісний кредитор - АО «Гапоненко Роман і партнери» відступає (передає), а новий кредитор - ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» приймає на себе, належне Первісному кредитору, право вимагати від ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) погашення частини заборгованості в розмірі 200 000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), що виникла в результаті невиконання останнім своїх зобов`язань за Договором про надання правової (правничої) допомоги №03-356 від 17.07.2020 року.

За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від боржника ОСОБА_1 стягнення неустойки, інфляційних втрат та 3% річних (згідно ст. 625 Цивільного кодексу України)».

На виконання п. 3.2. Договору, АО «Гапоненко Роман і партнери» було надіслано ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги вих. №06-389 від 22.09.2020 року, яке було отримано останньою - 29.09.2020 року

Керуючись вказаним, TOB «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» є кредитором, а ОСОБА_1 (Далі - ОСОБА_1 / Відповідач) - боржником, в якого наявні зобов`язання перед кредитором щодо сплати заборгованості в сумі 200 000 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено: «Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства».

Як зазначає позивач, виходячи із зазначеного, ОСОБА_1 мала виконати своє зобов`язання перед ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери», а саме погашення заборгованості в сумі 200 000 грн. 00 коп., протягом семи днів після отримання повідомлення про відступлення права вимоги вих. №06-389 від 22.09.2020 року, що в свою чергу є вимогою передбаченою ст. 530 ЦК України.

Не зважаючи на зазначене, ОСОБА_1 не виконувала своє зобов`язання щодо погашення заборгованості перед позивачем протягом тривалого проміжку часу.

Разом з тим, між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду №4 від 22.12.2018 року до договору найму (оренди) №1 від 28.04.2015 року, відповідно до якої, ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» має заборгованість та зобов`язання щодо сплати орендних платежів та комунальних послуг перед ОСОБА_1 .

А тому, враховуючи те, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, а у останнього в свою чергу наявні зобов`язання щодо сплати ОСОБА_1 орендних платежів та комунальних послуг, ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» було вчинено ряд нижчезазначених правочинів.

Протягом періоду з жовтня 2020 року по лютий 2021 року, ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» керуючись ст. 601 ЦК України, заявляло ОСОБА_1 про припинення своїх зобов`язань, які виникали з Додаткової угоди №4 від 22.12.2018 року до договору найму (оренди) №1 від 28.04.2015 року, шляхом взаємозаліку, надсилаючи на адресу відповідача заяви про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку:

Заява про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку вих. №473 від 01.10.2020 року (період нарахування жовтень 2020 року) сума зобов`язань 100 580 грн. 93 коп; Заява про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку вих. №484 від 03.11.2020 року (період нарахування листопад 2020 року) сума зобов`язань 12 784 грн. 14 коп; Заява про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку вих. №489 від 07.12.2020 року (період нарахування грудень 2020 року) сума зобов`язань 12 500 грн. 00 коп; Заява про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку вих. №493 від 04.01.2021 року (період нарахування січень 2021 року) сума зобов`язань 17 091 грн. 06 коп; Заява про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку вих. №498 від 08.02.2021 року (період нарахування лютий 2021 року) сума зобов`язань 12 500 грн. 00 коп.

Верховний суд зазначив, що за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї зі сторін, згідно з вимогами ст. 601 ЦКУ зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав із позовом до суду про визнання її недійсною.

Такі заяви про припинення зобов`язань шляхом взаємозаліку є односторонніми правочинами, які, на думку позивача, відповідач погодила, оскільки не звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсними;

Різницю між зарахованими позивачем сумами в рахунок припинення зустрічного зобов`язання та між переданим йому АО «Гапоненко Роман і партнери» за договором боргу 200000,00 грн. - 155456,13 = 44534,87 грн. позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останньою борг сплачений не був.

Так, 17 липня 2017 року між ОСОБА_1 в якості Клієнта та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №03-356.

Відповідно до п. 1.1. Договору його сторони погодили, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати інші види правової допомоги в обсязі та на умовах, встановлених таким Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги.

Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 462/9002/14-ц. від 3 липня 2019 року у справі № 757/20995/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16, від 10 липня 2019 року у справі № 912/2391/16, тощо - згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги -домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своїм змістом і правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг.

В свою чергу відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням (замовленням) другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як зазначає відповідач, нею жодні послуги не замовлялись.

При розгляді справи по суті встановлені наступні обставини.

29 вересня 2020 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист від Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» за вих.№06-389 від 22.09.2020 року, у якому адвокатське об`єднання повідомило Відповідачу, про існування «заборгованості», яка виникла в результаті невиконання нею зобов`язань за договором про надання правової (правничої) допомоги №03-356 від 17.07.2020 р. у розмірі 597000,00 грн., право вимоги у розмірі 200000,00 грн. з яких АО «Гапоненко Роман і партнери» 18.09.2020 року виступило позивачу, як новому кредитору, на підставі Договору №14 від 18.09.2020 р. про відступлення права вимоги.

У якості додатку до цього листа АО «Гапоненко Роман і партнери» було додано копію Договору про відступлення права вимоги №14 від 18 вересня 2020 року.

У відповідь на цей лист ОСОБА_1 направила на адресу АО «Гапоненко Роман і партнери» заперечення на повідомлення про відступлення права вимоги та заяву про невизнання заборгованості, адже жодних послуг не замовляла.

В свою чергу АО «Гапоненко Роман і партнери» направило на адресу ОСОБА_1 відповідь на заперечення про відступлення права вимоги та повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги в односторонньому порядку, до якого долучило завірену копію Акту надання послуг №61 від 31.07.2020 (Акт №61), на якому відсутній підпис ОСОБА_1 та додало до відповіді копію опису вкладення у цінний лист та накладну про начебто здійснення надіслання такого Акту про надання правової допомоги ОСОБА_1 раніше.

Встановлено, що зазначена завірена АО «Гапоненко Роман і партнери» копія Акту №61 вже направлялася ним ОСОБА_1 як додаток до заяви про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку за вих.№06-400 від 02.10.2020, яка була отримана ОСОБА_1 14.10.2020, після повернення з-закордону.

Акт №61, датований 31 липня 2020 року (тобто складений через 14 календарних (10 робочих) днів з дня укладення договору про надання правничої допомоги на суму 597000,00 грн.), містить наступну інформацію:

Гонорар за надання правової допомоги, захист інтересів клієнта на розпорядження власним майно (витрачено 70 годин, вартість 1 години 1500,00 грн., загальна вартість 105000,00 грн.);

Гонорар за надання правової допомоги, представлення інтересів клієнта в органах поліції (витрачено 48 годин, вартість 1 години 1500,00 грн., загальна вартість 72000,00 грн.);

Гонорар за надання правової допомоги, підготовка і подання скарг на незаконні дії поліції (витрачено 32 години, вартість 1 години 1500,00 грн., загальна вартість 48000,00 грн.);

Гонорар за надання правової допомоги, підготовка і подання вимоги про нікчемність договору оренди (витрачено 12 годин, вартість 1 години 1500,00 грн., загальна вартість 18000,00 грн.);

Захист інтересів клієнта на розпорядження власною квартирою АДРЕСА_2 (витрачено 60 годин, вартість 1 години 1500,00 грн., загальна вартість 90000,00 грн.);

Допомога клієнту щодо установки сигналізації (витрачено 10 годин, вартість 1 години 1500 грн., загальна вартість 15000,00 грн.);

Вартість обладнання сигналізації та робота спеціалістів щодо установки сигналізації (вартість 1 шт. 11000,00 грн.);

Допомога клієнту щодо установки двох замків (витрачено 10 годин, вартість 1 години 1500,00 грн., загальна вартість 15000,00 грн.);

Вартість замків та робота спеціалістів щодо установки замків (вартість 1 шт. 3000,00 грн.);

Захист інтересів адвоката працівниками охорони від нападу третіх осіб (1 шт. 220000,00 грн.).

Загальна вартість правової допомоги складає 597000,00 грн.

Проте, такі відомості акту не узгоджуються із дійсними обставинами справи та суперечать загальним засадам справедливості і розумності, а дії щодо подальшої передачі права вимоги за вказаною у акті сумою є неправомірними з огляду на наступне.

У п.2.2.12 Договору про надання правової (правничої) допомоги №03-056 від 17.07.2020 року визначено, що Клієнт підписує акт наданих послуг (правової допомоги) протягом двох робочих днів з моменту отримання або протягом цього ж строку направляє Адвокатському об`єднанню поштою (рекомендованим листом) свої мотивовані заперечення.

Так, керуючись положеннями п.2.2.12 Договору, у відповідь на лист позивача від 12.10.2020 року, який містив копію Акту надання послуг №61 від 31.07.2020, ОСОБА_1 надіслала 15.10.2020 цінним листом на адресу позивача мотивовані заперечення на Акт №61, в яких наголошено, що такі послуги нею не замовлялися та не отримувалися.

Зокрема, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 вказала у запереченнях, які також мають істотне значення для вирішення цієї справи, що у розділі 4 Договору про надання правової допомоги сторонами було погоджено, що формою винагороди Адвокатському об`єднанню є гонорар, на визначення розміру якого впливають строки вирішення спірних правовідносин, ступінь складності справи, обсяг правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за надану в межах цього Договору правову допомогу встановлюється в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. за одну годину роботи адвоката, що сплачується Клієнтом протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Акту наданих послуг (правової допомоги).

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Втім, у Акті №61 позивачем вказані роботи/послуги, які вочевидь не охоплюються (та виходячи із їх суті та змісту навіть теоретично не могли охоплюватися) предметом договору про надання правової допомоги, зокрема: п. 6 Допомога клієнту щодо установці сигналізації. П 7 вартість обладнання сигналізації та робота спеціалістів щодо установки сигналізації. П. 8 Допомога клієнту щодо установці двох замків. П.9 Вартість замків та робота спеціалістів щодо установки двох замків. П.10 Захист інтересів адвоката працівниками охорони від нападу третіх осіб.» На загальну суму 264000,00 грн.

Вище перелічені роботи не стосуються захисту прав чи інтересів відповідача, - такі одиниці робіт/послуг не є правовою допомогою, зокрема види робіт, вказані у п.6-9 взагалі є столярними роботами, які з незрозумілих причин зазначені у акті та виконувались адвокатським об`єднанням.

Пункт 10 стосується захисту особистих прав та інтересів адвоката позивача, та водночас неможливо пов`язати таку охорону адвоката із необхідністю надання відповідачу правової допомоги, та крім того, поняттям «надання правової допомоги» не охоплюється «охорона адвокатів об`єднання». Договором про надання правової допомоги не погоджувалася можливість залучення до надання правової допомоги третіх осіб, не погоджувався порядок обрання таких «підрядників», як і порядок визначення ціни на їх послуги, тощо.

Щодо решти пунктів Акту №61, то слід зазначити, що виходячи із наведених вище правових позицій Верховного Суду, за якими договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг і виконавець зобов`язується за завданням (дорученням) замовника надати останньому послуги, - та з огляду на те, що ОСОБА_1 будь-які послуги щодо надання правової допомоги в рамках Договору не замовлялися - такі послуги завідомо безпідставно вказані позивачем у Акті №61, з корисливих мотивів з метою створення дебіторської заборгованості на власну користь та подальшого здійснення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, адже факт замовлення та надання таких послуг відповідачем заперечується, їх вартість, кількість витраченого часу на їх надання визначені позивачем самовільно, без фактичного їх надання, а тому відмова Відповідача від погодження та підписання акту була правомірною, - отже такі послуги та роботи за Актом №61 не прийняті, акт не підписаний.

Для належного виконання Сторонами пункту 10.1. цього Договору останні зобов`язалися використовувати наступні адреси електронної пошти: Адвокатське об`єднання: Клієнт: ІНФОРМАЦІЯ_1

Тобто п. 4.6, 10.1 Договору встановлені виключні способи направлення інформації та документів Клієнту, а саме рекомендованим листом з повідомленням, вручення під розписку, електронною поштою.

Натомість Акт №61 взагалі не було направлено позивачем на електронну адресу відповідача, зазначену у Договорі, ані до відправки поштою, ані після.

Тобто, відповідач не була в належний, передбачений виключно умовами Договору, спосіб офіційно повідомлена про складання та направлення на її адресу Акту №61.

Судом достовірно встановлено, що позивач виявив недобросовісну поведінку відносно відповідача, не вручивши ОСОБА_1 . Акт №61 під розписку, не направивши його на зазначену у Договорі адресу електронної пошти, направив його цінним листом із зазначенням завідомо неправильного номеру телефону одержувача, скористався поверненням цінного листа відправнику, та порушуючи принцип добросовісності, розумності та правової визначеності, створив відповідні формальні умови для постановки відповідача у завідомо невигідне становище щодо використання своїх нрав як Клієнта за Договором про надання правової допомоги, та фактично позбавив останню права надати заперечення, і, завідомо знаючи про безпідставність здійснених ним нарахувань, самовільно нарахував борг, з яким ОСОБА_1 навіть не була обізнана, в подальшому передавши право вимоги за таким боргом третій особі.

Позивач у відповідях на заперечення ОСОБА_1 сформулював позицію про те, що оскільки адвокатське об`єднання не отримало підписаний Акт або мотивовані заперечення Клієнта із зазначенням недоліків, послуга вважається такою, що прийнята з виконанням всіх умов Договору в день відправлення Акта поштою.

Проте, з даними твердженнями погодитися неможливо на підставі наступного.

Відповідно до п.4.4. Договору про надання правової допомоги гонорар сплачується Клієнтом на підставі підписаного Акту наданих послуг (правової допомоги).

Натомість Акт №61 не було підписано ОСОБА_1 .

Зі змісту п.4.6. Договору про надання правової допомоги та звичаїв ділового обороту однозначно випливає, що послуга може вважатися прийнятою тільки за умови отримання Клієнтом Акта, котрий можна або підписати або на який можна надати заперечення у разі незгоди.

Це також підтверджується іншими пунктами Договору, а саме.

Пунктом 2.2.12. Договору, в котрому зазначається що Клієнт зобов`язаний підписати акт наданих послуг (правової допомоги) протягом двох робочих днів з моменту отримання або протягом цього ж строку направити Адвокатському об`єднанню поштою (рекомендованим листом) свої мотивовані заперечення.

Тобто з системного тлумачення положень Договору, випливає, що саме «отримання» Акту Клієнтом є обов`язковою умовою для подальшої можливості визнання чи невизнання факту виникнення грошових зобов`язань, адже Клієнту має бути гарантоване право на оспорювання обсягу та видів правової допомоги, а послуга не може вважатися прийнятою Клієнтом у разі неотримання останнім Акту.

Вказані положення законодавства та Договору свідчать про безпідставність заявлених позивачем вимог.

Окремо слід звернути увагу на той факт, що матеріали справи не містять доказів надання послуг відповідачу, що зазначені у акті №61.

Надання позивачем суду в якості підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_1 копії акту №61 та копій відповідей Прокуратури м. Києва, Національної поліції України не є тими документи, що можуть підтвердити надані послуги.

Також, як вбачається зі змісту позовної заяви, та як було відомо відповідачу, 18 вересня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» в якості Первісного кредитора та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компаніяГапоненко Роман і партнери» в якості Нового кредитора було укладено Договір про відступлення права вимоги №14.

Відповідно до п.1.1 такого Договору первісний кредитор - АО «Гапоненко Роман і партнери» відступає (передає), а Новий кредитор - ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» приймає на себе належне первісному кредитору право вимагати від ОСОБА_1 (Боржника) погашення частини заборгованості в розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок), що виникла в результаті невиконання останнім своїх зобов`язань за Договором про надання правової (правничої) допомоги №03-356 від 17.07.2020р.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Також відповідно до ст.515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема / зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також згідно зі ст.518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Також відповідно до ст.519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

З таких положень законодавства слідує, що укладення договору про відступлення права вимоги - це спосіб заміни кредитора у зобов`язанні, у зв`язку із якою саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Також із таких положень, можна зробити висновок, що укладення договору про відступлення права вимоги можливе за таких умов: новий кредитор має належну правосуб`єктність (у передбачених законом випадках - відповідне право/ліцензію, тощо на виконання зобов`язань, первісного кредитора), які є необхідними для реалізації предмету договору, як свідчать за аналогією правові позиції, що містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16, а також від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, де Касаційний суд визнав, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням статей 512 та 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа; зобов`язання, яке відступається кредитору, виникло на підставі та в порядку, визначених цивільним законодавством та/або договором і не суперечить такому законодавству; зобов`язання/вимога, які відступаються є дійсними.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів та інших правочинів.

В свою чергу відповідно до ч.1ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підставі договору про надання правової допомоги здійснюється адвокатська діяльність.

Також відповідно до п.4) ч.1 ст.1 вказаного Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, стороною договору про надання правової допомоги може бути виключно адвокат/адвокатське бюро/адвокатське об`єднання. Будь-яка інша юридична особа, зокрема, створена у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, не може бути стороною договору про надання правової допомоги.

Таким чином, відступлення Позивачем, яке є Адвокатським об`єднанням, прав кредитора за Договором про надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю, суперечить положенням законодавства.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: