Справа № 307/2821/18
Провадження № 2/307/74/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

з участю секретаря судового засідання Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Позивачка та відповідач володіють по частки даної нерухомості кожен.

Сторони раніше перебували у шлюбі, однак на даний час шлюб між ними розірвано й кожен проживає власним життям.

Спільне володіння і користування однокімнатною квартирою є неможливим.

ОСОБА_2 на праві власності належить двохкімнатна квартира АДРЕСА_2 й однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , та 1/2 частини приватного житлового будинку в Чеській Республіці за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач в повній мірі житлом забезпечений, в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , він не проживає та не зареєстрований, а відтак позбавлення його права власності на частки цієї квартири істотної шкоди його інтересам не завдасть.

В той час як ОСОБА_1 не має у власності на території України іншої нерухомості, крім частки квартири АДРЕСА_1 , тому володіння житлом для неї є необхідним.

Просить припинити право власності ОСОБА_2 на частку у спільній з ним однокімнатній квартирі, загальною площею 40.80 м.кв., розташованої на АДРЕСА_5 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на зазначену частку нерухомого майна, належну ОСОБА_2 , а грошові кошти, перераховані ОСОБА_1 на депозитний рахунок Тячівського районного суду, стягнути на користь ОСОБА_2 .

Представник позивачки надав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала суду відзив, в якому зазначила, що сторони з 1 травня 2006 по 8 грудня 2010 роки перебували у шлюбі. Рішенням суду в 2010 році шлюб розірвано. Дітей від шлюбу не було. За час подружнього життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали в рівних долях однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 08.08.2008 року. Квартира однокімнатна, житловою площею 17.8 м.кв. В ній відсутні елементарні зручності - немає ванни, вбиральні, кухня знаходиться у кутку. В цій квартирі відповідачка ніколи не проживала та не була зареєстрована. Квартира занедбана, без капітального ремонту, проживати в ній неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач вдруге одружився, є інвалідом ІІІ-ї групи та на його утриманні перебувають троє малолітніх доньок. Він має намір здійснити відповідні капітальні переобладнання свого будинку АДРЕСА_6 для відновлення його первинного стану та створення зручностей проживання в ньому однієї сім`ї, як це було передбачено при звернення цієї будівлі. Оскільки квартира АДРЕСА_1 , є неподільною, їх спільне володіння та проживання в ній є неможливим, долю кожного із співвласників неможливо виділити в натурі, сторони не пов`язані спорідненими узами, є абсолютно чужими. ОСОБА_1 має інше зручне помешкання, ніколи в квартирі не проживала та не бажала там проживати. Вважає вимоги безпідставними та просить у їх задоволенні відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1-4 статі 12 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами чч. 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 1 статті 42 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, чч. 1, 2 ст. 77, стст. 78, 79, ч. 2 ст. 80, чч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_7 , з часткою власності по кожному.

Із інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2017 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності у будинку АДРЕСА_8 загальною площею 54.1 м.кв. та квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 37.3 м.кв.

Згідно з виписок з реєстру нерухомості з інформаційної системи державного управління від 6.12.2017 ОСОБА_4 належить частина приватного будинку та земельної ділянки, площею 130 м.кв., на території Докси у Кладно, та квартира на території ОСОБА_5 .

Відповідно до випису з кадастру нерухомості станом на 11.10.2018 ОСОБА_1 належить приватний будинок площею 277 м.кв., у районі ЧР 02ОА м. Прага Захід.

Предметом спору між сторонами є квартира АДРЕСА_9 .

Відповідно до довідки Буштинської селищної ради № 1242 від 26.04.2017 за адресою: АДРЕСА_5 , на даний час ніхто не проживає.

Спірна квартира була придбана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу 08.08.2008, тобто за час перебування ними у шлюбі. Висновком експерта № 528/11-21 від 9 листопада 2021 року стверджено, що зовнішня стіна квартири АДРЕСА_1 потребує капітального ремонту. Потреба капітального ремонту полягає в обов`язковому проведенні робіт по підсиленню фундаменту, основ та стін будівлі, які технологічно обов`язково повинні виконуватись, так як ця стіна і будівля загалом мають численні дефекти, що свідчать про неналежну несучу здатність (жорстокість) конструкції та про відсутність необхідної загальної (просторової) жорсткості і стійкості будівлі. Технічний стан зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_1 безпосередньо впливає на технічний стан будинку з наступних причин. На зовнішній стіні квартири закріплено стяжні планки металевих тяжів, які улаштовані вздовж всього будинку для підсилення конструкції будівлі в цілому, а також з метою відновлення і підвищення несучої здатності (жорсткості) конструкції будівлі та відновлення загальної (просторової) жорсткості і стійкості будинку. Другі кінці цих металевих тяжів закріплені на протилежній стіні житлового будинку, яка не окреслює квартиру АДРЕСА_10 . Розрив цих металевих тяжів є неможливим, так як це призведе до руйнування всієї конструкції підсилення, а відтак і до аварійної ситуації на об`єкті; проведення регламентованих ремонтних робіт з утримання та/або капітального ремонту металевих тяжів, які улаштовані вздовж всього будинку для підсилення конструкції цієї стіни і будівлі в цілому, є обов`язковим. Виконання таких робіт є можливим тільки комплексно, тобто по всій довжині їх улаштування; під усіма елементами основ та фундаментів будівлі АДРЕСА_6 , в тому числі і під основами та фундаментами, що розміщуються під квартирою АДРЕСА_10 цієї будівлі, обов`язково необхідно виконувати роботи з їх підсилення. Виконання цих робіт тільки під частиною основ та фундаментів технологічно неможливе і не забезпечить відновлення та підвищення несучої здатності (жорсткості) конструкції, а також відновлення загальної (просторової) жорсткості і стійкості будинку.

Позивачка просить припинити право власності колишнього чоловіка ОСОБА_6 на частку квартири АДРЕСА_1 , яка є у спільній частковій власності.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В якості доказу вартості спірної квартири, позивачка 30.05.2023 надала суду ніким не завірену копію однієї сторінки звіту про експертну грошову оцінку квартири АДРЕСА_1 , згідно якого вона становить 250195 гривень. Із вказаної у цьому висновку грошової оцінки вона внесла на рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області вартість частки квартири, яка належить відповідачу в розмірі 125097.5 гривень. Клопотання про проведення оцінки квартири або експертизи для визначення оцінки позивачка не заявляла.

Оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд вважає, що задоволення позову та припинення права власності відповідача на спірну квартиру завдасть його інтересам істотної шкоди. Такий висновок суду випливає з того, що згідно висновку експерта № 528/11-21 та фототаблиць до нього, який не був ні оскаржений позивачкою ні спростований, будинок АДРЕСА_6 , у більшій частині (91.4 м.кв.) належить ОСОБА_2 . Частка позивачки становить 20.4 м.кв. Будинок у занедбаному стані і для його відновлення необхідно виконати великий об`єм комплексних будівельних робіт. Якщо відповідач не буде мати права власності на весь будинок проведення таких робіт буде сильно ускладнено через неприязні відносин між сторонами.

Твердження позивачки про те, що частина спірної квартири є її єдиним житлом в Україні не заслуговує на увагу в контексті підстави для припинення права ОСОБА_7 на частку в квартирі АДРЕСА_5 , оскільки з матеріалів справи убачається, що квартира тривалий час не придатна для проживання і ОСОБА_1 не надала доказів, що вживала будь-яких заходів для приведення її у стан придатності. Наявність у позивачки житла в Чеській республіці, на думку суд позбавляє її права стверджувати, що спірна квартира її єдиним житлом.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач пропонував відповідачці варіанти мирової угоди, які по-перше, значно перевищують її пропозицію (125097 гривень), а по-друге, радикально вирішують питання про житло в Україні. Однак ОСОБА_8 на ці варіанти не погодилася, що свідчить про відсутність у неї бажання вирішити спір відносно квартири на взаємовигідних для обох сторін умовах.

Суд також враховує ту обставину, що позивачка не надала доказів того, що квартира є неподільною.

Суд вважає, що припинення права ОСОБА_2 на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам, і саме по собі аж ніяк не забезпечить житлові інтереси позивачки, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 365, 368 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на позивачку

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 08.06.2023 року.

Головуючий В.І. Гримут