Провадження № 2-з/734/2/23 Справа № 748/620/23
У Х В А Л А

іменем України

08 червня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

секретар судових засідань Проценко М.А.,

із участю позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Сапіча В.М., відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Гуц Н.М., третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним,

у с т а н о в и в:

09 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася у Чернігівський районний суд Чернігівської області із позовом до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним. За ухвалою від 13 лютого 2023 року судді Чернігівського районного суду Чернігівської області справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним передана за підсудністю до Козелецького районного суду Чернігівської області.

За ухвалою від 15 березня 2023 року судді Козелецького районного суду Чернігівської області відкрите провадження у цивільній справі, прийнята позовна заява до розгляду і призначене судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 заявила позовні вимоги про визнання недійсним, починаючи з січня 2020 року, шлюбу, укладеного 11 червня 2018 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 внаслідок його фіктивності. Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 11 червня 2018 року укладений шлюб між ОСОБА_6 , який є її братом, і ОСОБА_8 . Вказаний шлюб, починаючи з січня 2020 року до березня 2022 року був фіктивним, оскільки ОСОБА_6 і ОСОБА_2 не вели спільного господарства, знаходились у фактичних шлюбних відносинах із іншими особами. Під час виконання військового обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , який проходив військову службу у Збройних Силах України, загинув. Після загибелі брата, його близькі, а саме - його матір і батько, а також відповідач ОСОБА_6 , як формально його законна дружина, отримали право на отримання його заробітної плати і соціальної виплати, пов`язаної із загибеллю при виконанні обов`язків військової служби. Батьки є померлими, а тому право на отримання вказаних грошових виплат у зв`язку із загибеллю брата перейшло до неї, як спадкоємця всіх прав та обов`язків, що належали її батькам, та спадкоємця її брата.

За ухвалою від 08 червня 2023 року Козелецького районного суду Чернігівської області залучена до участі у цивільній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 .

08 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмету позову та заявила позовні вимоги до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбу, укладеного 11 червня 2018 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 внаслідок його фіктивності, з моменту укладення цього шлюбу.

15 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову. Вказана заява обґрунтована тим, що позивачеві ОСОБА_1 стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 , дізнавшись про смерть ОСОБА_6 , почала здійснювати дії, пов`язані з намаганням отримати відповідну грошову допомогу у зв`язку із загибеллю брата при виконанні ним обов`язків військової служби. У разі отримання нею такої допомоги до вирішення справи по суті, це може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні її позовних вимог. У порядку забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить заборонити командиру Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , де проходив військову службу ОСОБА_6 , надавати ОСОБА_2 будь-які документи або дані, пов`язані з отриманням нею грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством України, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця при виконанні ним обов`язків військової служби.

Зі змісту повідомлення про смерть, виданого 16 березня 2022 року командиром Військової частини НОМЕР_1 , виходить, що старший солдат ОСОБА_6 , - командир бойової машини командира відділення 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону, ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнятий на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув у результаті бойових дій під час захисту своєї Батьківщини. Цим повідомленням про смерть ОСОБА_6 сповіщена ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10)іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Правовими нормами ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони іншим особам здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

З викладеного вбачається, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний із предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вислухавши позиції позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Сапіча В.М., які підтримали вимоги заяви про забезпечення позову, позиції відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Гуц Н.М., які не погодилися із вимогами цієї заяви, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним не підлягає задоволенню.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст. 2 цього Закону ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 16-1 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

У порядку забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить заборонити командиру Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , де проходив військову службу ОСОБА_6 , надавати відповідачеві ОСОБА_2 будь-які документи або дані, пов`язані з отриманням нею грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством України, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця при виконанні ним обов`язків військової служби.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 заявлені про визнання недійсним шлюбу, укладеного 11 червня 2018 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 внаслідок його фіктивності, з моменту укладення цього шлюбу.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 4 цього Закону доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1)прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2)вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3)рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Дотримуючись правових норм, що вище зазначені, зважаючи на характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову (фактично - вимога про заборону надавати будь-яку інформацію), з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог про забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений нею спосіб, що є наслідком відмови в задоволенні вказаної заяви. Відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, у зазначений позивачем ОСОБА_1 спосіб, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав і законних інтересів.

Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 258-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів із дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Суддя