ПОСТАНОВА

іменем України

06 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/912/23

провадження № 22-ц/4809/712/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2023 року у складі судді Іванової Л.А.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування поданої скарги посилалася на те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року по цивільній справі №761/35683/21 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення в межах виконавчого провадження №66370773, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком Олександром Олександровичем на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису №70172, вчиненого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції» грошових коштів у сумі 24118 грн 43 коп. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 28.05.2021, зареєстрований в реєстрі за №70172, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції» суми заборгованості у розмірі 24118 грн 43 коп. Зазначала, що приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. було грубо проігноровано та не виконано вимоги ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року по цивільній справі №761/35683/21.

Посилаючись на вказані обставини просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька О.О. щодо стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) коштів із заробітної плати та пенсії; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька О.О. вчинити дії з повернення безпідставно стягнутих коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса від 28 січня 2021 року №70172, який рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/35683/21 від 25 серпня 2022 року, що набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті до судового розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича та зобов`язання вчинити дії, на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України. Роз`яснено ОСОБА_1 право оскарження дій (бездіяльності) та рішень приватного виконавця у порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просила вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник скаржника адвокат Швець Р.Ю. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки предметом оскарження є документ, виданий не судом, а приватним нотаріусом.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ст.3 ЦПКУкраїни цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право». Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначено у розділі VII ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17.

Суд першої інстанції вірно встановив, що заявник оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька О.О., вчинені на виконання виконавчого документа, а саме виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 28 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №70172, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові операції» суми заборгованості у розмірі 24118,43 грн, тобто не судового рішення, ухваленого у цивільній справі, а документу, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що ОСОБА_1 подала скаргу на дії приватного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про підвідомчість спору адміністративному суду.

Саме такий висновок щодо застосування вказаних норм права був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №161/15523/17.

В зв`язку з викладеним вище колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи наведене суд першої інстанції правильно визначив наявність законних підстав для відмови у відкритті провадження по скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, аухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2023 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко