ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/4134/21 Номер провадження 22-ц/814/1160/23Головуючий у 1-й інстанції Нечипоренко І.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року, ухвалене суддею Нечипоренко І.М., повний текст рішення складено 09 грудня 2021 року

у справі за позовом керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зобов`язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2021 року керівник Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зобов`язання повернути земельну ділянку,в якому просив суд просить визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :00:000:0372, загальною площею 0,1200 га, серія ЯЖ № 809287 від 13.11.2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №74; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,12 га, кадастровий номер: :00:000:0372, який укладений 27.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який, зареєстрований у реєстрі за №620, скасувати його державну реєстрацію; скасувати реєстрацію декларації №ХК 44 від 31.01.2020 року про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області; скасувати запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №35494427 від 11.02.2020 року на нежитлову будівлю кафе з магазином літ. «А-1» з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 повернути на користь територіальної громади в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднана територіальна громада) Харківського району Харківської області зазначену вище земельну ділянку з одночасним приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу нежитлової будівлі кафе з магазином літ. «А-1», з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000288 від 23.02.2021 року за обвинуваченням голови Черкасько-Лозівської сільської ради Шабалтаса П.П. за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України встановлено, рішенням ХХХУІІ сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.10.2008 року надано громадянину ОСОБА_3 у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер: :00:000:0372. На виконання вказаного рішення ОСОБА_3 видано державний акт, серія ЯЖ № 809287 від 13.11.2009 року, на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №74. Разом з цим, встановлено, що питання про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером: :00:000:0372 громадянину ОСОБА_3 не розглядалося та не вирішувалося, відповідне рішення сільською радою не приймалося. Отже, вказане вище рішення складено та підписано Черкасько-Лозівським сільським головою Шабалтасом П.П. без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що свідчить ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року у справі №619/1654/21. У подальшому, як встановлено окружною прокуратурою з інформації Державного реєстру прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :00:000:0372, на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2013 року, серія та номер: 620, зареєстровано за ОСОБА_2 . Крім цього встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.08.2013 року у справі №619/2818/13-ц, зокрема, визнано право власності за ОСОБА_2 на будівлю кафе з магазином по продажу товарів повсякденного попиту літера «А-1», загальною площею 257,70 кв.м., та будівлю вбиральні літера «Б», огорожу N1, які розташовані за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лісне автодорога Харків Щербаківка, але рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.12.2013 року зазначене рішення скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено. Судом апеляційної інстанції, зокрема, встановлено, що ОСОБА_4 не надала доказів того, що під будівництво або вже під збудовану будівлю їй віділена земельна ділянка. Крім того, ОСОБА_2 не надано доказів того, що об`єкт будівництва був завершений будівництвом та прийнятий у експлуатацію відповідним повноважним органом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.12.2018року право власності за ОСОБА_2 скасовано. Разом з цим, державним реєстратором Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК 44, яка видана Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області 31.01.2020 року, за ОСОБА_2 11.02.2020 року зареєстровано право власності на нежитлову будівлю кафе з магазином літера «А-1» з господарською будівлею літера «Б», загальною площею 257,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Вивченням «Декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту, на яке визнано право власності за рішенням суду» прокуратурою встановлено, що вказана декларація видана ОСОБА_5 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.08.2019 у справі №619/2118/13-ц. Однак, відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті https://court.gov.ua, судова справа з таким номером відсутня. Таким чином, вказане свідчить про відсутність законних підстав для отримання ОСОБА_2 декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту, що розташований за вказаною вище адресою. Тобто документи, які надані ОСОБА_2 державному реєстратору не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно. Такими діями державного реєстратора Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Жбадинського О.М. порушено інтереси Малоданилівської громади, адже своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території Малоданилівської селищної ради Харківської області. Внаслідок прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора ОСОБА_6 , ОСОБА_2 незаконно набула право власності на зазначений об`єкт самочинного будівництва. З огляду на викладене, рішення державного реєстратора Жбадинського Олега Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35494427 від 11.02.2020 року, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна №20 підлягає скасуванню. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, як законного власника, не з її волі, за відсутності згоди позивача та прийнятого компетентним органом рішення про її передачу в приватну власність. Обраний спосіб захисту у даному випадку спрямований на поновлення порушених прав, оскільки при визнанні факту відсутності ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, підлягає поновленню право позивача в особі Малоданилівської селищної ради. Прокурору про вказані правопорушення стало відомо в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000288 від 23.02.2021 року, у тому числі за вказаним фактом.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року позовну заяву керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради - задоволено повністю.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :00:000:0372, загальною площею 0,1200 га, серія ЯЖ № 809287 від 13.11.2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 74.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,12 га, кадастровий номер: :00:000:0372, який укладений 27.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у реєстрі за №620, скасовано його державну реєстрацію.

Скасовано реєстрацію декларації №ХК 44 від 31.01.2020 року про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області.

Скасувано запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35494427 від 11.02.2020 на нежитлову будівлю кафе з магазином літ. «А-1» з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути на користь територіальної громади в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднана територіальна громада) Харківського району Харківської області земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер: :00:000:0372, з одночасним приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу нежитлової будівлі кафе з магазином літ. «А-1», з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір по 4 104,51 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовна вимога про визнання недійсним державного акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 809287 від 13.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 74, підлягає задоволенню, оскільки питання про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки сільською радою не приймалося.

В частині вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.02.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про їх задоволення на підставі вимог ст. ст. 215, 203 ЦК України, ст. 152 ЗК України.Суд першої інстанції також дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування реєстрації декларації №ХК 44 від 31.01.2020 року про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта та скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35494427 від 11.02.2020 року на нього, виходячи з того, що ОСОБА_2 з метою отримання декларації надала недостовірні відомості. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2021 року у справі №127/11110/19 (провадження № 61-7557св20).

В частині вимоги про зобов`язання відповідача повернути на користь територіальної громади спірну земельну ділянку з одночасним приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу самочинно збудованої будівлі суд першої інстанції виходив з положень ст. 391 ЦК України, яка передбачає право власника вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від25 листопада 2019 року у справі № 753/9171/15 (провадження № 61-19520св18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі, застосувати позовну давність щодо вимог по земельній ділянці.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги ухвалу Харківського апеляційного суду від 12.04.2021 року, в якій вказано, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку, не застосовано позовну давність за її клопотанням, порушено закон про непорушність права власності, суд не взяв до уваги відзив відповідача ОСОБА_2 та відзив Державної будівельної інспекції України про те, що за висновками Верховного Суду в аналогічних справах декларація про готовність об`єкту до експлуатації не може бути скасована після того, як зареєстровано право власності на збудований об`єкт нерухомості (постанова Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі №826/2123/18), судом прийнято до провадження позов, який не відповідає вимогам ЦПК, не розглянуті зауваження на протокол судового засіданні від 13.12.2021 року, суд неправильно дав оцінку щодо повернення прокурору судового збору у розмірі більше 12 000 грн., суд розглянув справу у відсутність відповідача ОСОБА_3 , заявлені позовні вимоги повинні розглядатися за правилами адміністративного провадження, посилається на не зазначення у позові держреєстратора, який проводив державну реєстрацію, голови селищної ради, держкомзему, які видавали акт на землю ОСОБА_3 , колишні посадові особи селищної ради, вказує, що територіальна громада не подавала свій позов та відсутні підстави для подачі його прокурором, судом не застосована будівельна амністія про державну реєстрацію нерухомості.

У відзиві на апеляційну скаргу керівник Дергачівської окружної прокуратури просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року справа витребувана з Дергачівського районного суду Харківської області (т.2 а.с. 112).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження (т.2 а.с. 116).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 липня 2021 року справа призначена на апеляційного розгляду на 22.09.2021 року о 10-20 год. (т.2 а.с. 107).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 151).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2022 року справа призначена до розгляду на 27 лютого 2023 року о 10-40 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 152).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися інші учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 16.52.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.3 а.с. 256-258) та рекомендованими повідомленнями, заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 19 вересня2022 розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ №809287 від 13.11.2009 року, земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 2:00:000:0372, за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва на підставі рішення ХХХVII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10 жовтня 2008 року належить ОСОБА_3 (т.1 а.с. 34).

Як вбачається із ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року у справі №619/1654/21 ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що, перебуваючи на посаді Черкасько-Лозівського сільського голови, зловживаючи своїм службовим становищем та скоївши службове підроблення, особисто склав, підписав та завірив печаткою Черкасько-Лозівської сільської ради рішення сесії Черкасько-Лозівської сільської ради та державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі якого з державної власності на користь фізичної особи ОСОБА_3 безоплатно вибула земельна ділянка, кадастровий номер :00:000:0372 (т.1 а.с. 59-61).

Згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 20.04.2021 року закрито кримінальне провадження №0000288 від 25.02.2021 року та звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності (т.1 а.с. 59-61).

Отже, вказане вище рішення складено та підписано Черкасько-Лозівським сільським головою ОСОБА_7 без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що також свідчить протокол порядку денного 37 сесії 5 скликання з доданим списком, з якого вбачається, що питання передачі у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_3 у порядку денному відсутнє, при цьому, у протоколі порядку денного вирішувалося питання про надання дозволу на розробку технічної документації і проекту відведення спірної земельної ділянки, а не про передачу її у власність (т.1 а.с. 20-37).

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчоївлади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Вказаний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18).

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер :00:000:0372, на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2013 року, серія та номер: 620, зареєстровано за ОСОБА_2 (т.1 а.с. 63-65).

Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 761/1554/13-ц (провадження № 61-3297зпв18).

Велика Палата Верховного Суду у п. 42 постанови від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц (провадження № 14-442 цс 19) відхилила доводи касаційної скарги про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту та не міг звертатися з позовом про визнання недійсним оскарженого договору, стороною якого він не був. Крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (частина третястатті 215 ЦК України).

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які спростовують доводи позивача, та, які у своїй сукупності, дають змогу дійти висновку про відсутність обставин справи, на які посилається позивач.

.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.08.2013 року у справі №619/2818/13-ц, зокрема, визнано право власності за ОСОБА_2 на будівлю кафе з магазином по продажу товарів повсякденного попиту літера «А-1», загальною площею 257,70 кв.м., та будівлю вбиральні літера «Б», огорожу N1, які розташовані за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лісне, автодорога Харків - Щербаківка.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.12.2013 року у справі №619/2818/13-ц рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.08.2013 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено. Судом апеляційної інстанції, зокрема, встановлено, що ОСОБА_2 не надала доказів того, що під будівництво або вже під збудовану будівлю їй виділена земельна ділянка. Крім того, ОСОБА_2 не надано доказів того, що об`єкт будівництва був завершений будівництвом та прийнятий у експлуатацію відповідним повноважним органом.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.12.2018 року право власності за ОСОБА_2 скасовано.

Державним реєстратором Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК 44, яка видана Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області 31.01.2020 року, за ОСОБА_2 11.02.2020 року зареєстровано право власності на нежитлову будівлю кафе з магазином літера «А-1» з господарською будівлею літера «Б», загальною площею 257,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з «Декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту, на яке визнано право власності за рішенням суду», вона була видана ОСОБА_2 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.08.2019 року у справі №619/2118/13-ц (т.1 а.с.69-72).

Однак, відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті https://court.gov.ua, судова справа з таким номером відсутня.

Вказане свідчить про відсутність законних підстав для отримання ОСОБА_2 декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю покладено обов`язок по перевірці повноти даних, вказаних у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації під час їх подання, а на замовника покладено обов`язок про подання достовірної інформації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №815/4789/16 (провадження №11-143апп19) зазначено, що пов`язані зі скасуванням реєстрації декларації та правомірності набуття права власності на об`єктом нерухомості мають приватноправовий характер та повинні розглядатися за нормами ЦПК України.

У даній справі встановлено факт подання ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції документів, в яких вона вказала недостовірні дані, оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.12.2013 року у справі №619/2818/13-ц, яке набрало законної сили, встановлено незаконність здійсненого ОСОБА_2 будівництва на спірній земельній ділянці, яка не виділялася їй для таких цілей, що порушує право інших осіб та підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Судом першої інстанції також встановлено, що нежитлова будівля кафе з магазином літ. «А-1», з господарською будівлею літ. «Б-1», загальною площею 257,7 кв.м., побудовані на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, та є об`єктами самочинного будівництва.

Відносно доводів відповідача ОСОБА_2 щодо застосування строку позовної давності, суд першої інстанції зазначив наступне.

Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Зайняття земельної ділянки з порушенням ЗК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державноївлади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

Суд першої інстанції виходив з того що усунення перешкод Малоданилівській селищній раді у здійсненні нею права користування та розпоряджання спірною земельною ділянкою переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірної земельної ділянки.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, про зобов`язання повернути земельну ділянку на користь територіальної громади, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки; скасування його державної реєстрації; скасування реєстрації декларації №ХК 44 від 31.01.2020 року про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта; скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлову будівлю; зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку з одночасним приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу нежитлової будівлі.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції правильно встановив, що земельна ділянка, яка передана у приватну власність ОСОБА_8 на підставі оспореного державного акту, вибула з володіння власника поза його волі. У подальшому власником цієї земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу стала ОСОБА_4 , яка на ній, змінивши цільове призначення земельної ділянки, здійснила самочинне будівництво, на підставі рішення суду визнала за собою право власності на нього, яке судом апеляційної інстанції було скасовано, потім шляхом внесення недостовірних даних отримала декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту та зареєструвала за собою право власності на нього.

У постанові Великої Палати ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц зазначено, що позивач заявив вимоги: скасувати рішення сільської ради про виділення земельної ділянки; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку; витребувати земельну ділянку з незаконного володіння відповідача та зобов`язати його повернути земельну ділянку у власність держави. Суди першої та апеляційної інстанцій, з якими погодилася ВП ВС, дійшли висновку, що держава, як власник ділянки, волю на її вибуття з власності не виражала (відчуження відбулося з волі сільської ради, якій земельна ділянка не належала), тому ділянка вибула з державної власності поза волею власника, тому застосовуються статті 387, 388 ЦК України, й належним способом захисту буде віндикаційний позов (витребування майна від добросовісного набувача). При цьому ВП ВС зробила висновок, що для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Верховний Суд відмовив у задоволенні перших двох позовних вимог, а про останню вказав, що в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. При цьому рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У даній справі колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем пред`явлено вимогу про повернення земельної ділянки, що є по суті витребування її з незаконного володіння власника ОСОБА_2 , тому у даному випадку належним та ефективним засобом захисту порушеного права буде саме задоволення вимоги про витребування спірної земельної ділянки. З цих підстав колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку підлягає зміні. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки; скасування його державної реєстрації підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про скасування реєстрації декларації №ХК 44 від 31.01.2020 року про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта; скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлову будівлю слід залишити без змін як ухвалене у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ухвалу Харківського апеляційного суду від 12.04.2021 року (справа №953/13722/20, 1-кс/953/1127/21), в якій вказано, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем права власності на земельні ділянки, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки в цій ухвалі викладена позиція ОСОБА_2 , в якій при розгляді клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, вона посилалася на те, що є добросовісним набувачем. Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, Харківський апеляційний суд вказав, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні не надано докази, які б свідчили про неправомірність набуття ОСОБА_2 земельних ділянок, зокрема доказів оскарження прокурором рішення про виділення земельних ділянок та судових рішень з цього приводу, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок тощо (т.1 а.с. 114). Крім цього, згідно ч.7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано позовну давність за її клопотанням, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки протиправне зайняття земельної ділянки має розглядатися як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовна вимога зобов`язати повернути земельну ділянку має розглядатися як негаторний позов, який може бути заявлений впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги відзив відповідача ОСОБА_2 та відзив Державної будівельної інспекції України про те, що за висновками Верховного Суду в аналогічних справах декларація про готовність об`єкту до експлуатації не може бути скасована після того, як зареєстровано право власності на збудований об`єкт нерухомості (постанова Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі №826/2123/18), то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній справі є відмінними фактичні обставини, крім цього, у п. 22 цієї постановиВерховний Суд вказав, що реєстрація декларації може бути скасована у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято до провадження позов, який не відповідає вимогам ЦПК, не розглянуті зауваження на протокол судового засіданні від 13.12.2021 року, що суд неправильно дав оцінку щодо повернення прокурору судового збору у розмірі більше 12 000 грн., суд розглянув справу у відсутність відповідача ОСОБА_3 , що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися за правилами адміністративного провадження, то ці доводи не відповідають матеріалам справи та не є підставою для скасування рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2021 року ОСОБА_2 подала зауваження на протокол судового засідання від 07.12.2021 року, які ухвалою суду першої інстанції від 30.12.2021 року залишені без задоволення (т.1 а.с. 254,259), відповідач ОСОБА_3 не заявляє про порушення його прав під час розгляду даної справи, заявлені позовні вимоги підлягають розгляду саме за нормами ЦПК України, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №183/1617/16 від 14.11.208 року, зокрема, у п.п.31,32 якої вказано, що, якщо у результаті прийняття рішення суб`єктом владних повноважень особа набула речове право на земельну ділянку, то вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування стосується приватно-правових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача. Оскільки прокурор оспорює правомірність як оскарженого рішення, так і набуття фізичною особою права на земельну ділянку, такий спір слід вирішувати за правилами цивільного судочинства, а доводи щодо адміністративної юрисдикції справи є нееобгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що не зазначення у позові держреєстратора, який проводив державну реєстрацію, голови селищної ради, держкомзему, які видавали акт на землю ОСОБА_3 , колишніх посадових осіб селищної ради, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки притягнення до участі у справі вказаних осіб не передбачено законодавством.

Доводи апеляційної скарги про те, що територіальна громада не подавала свій позов та відсутні підстави для подачі його прокурором, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки територіальна громада в особіМалоданилівської селищної ради (об`єднана територіальна громада) Харківського району Харківської області проявила бездіяльність.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосована будівельна амністія про державну реєстрацію нерухомості, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки земельна ділянка, яку набула відповідач ОСОБА_2 у свою власність, вибула із володіння власника поза його волі, відповідач, змінивши цільове призначення земельної ділянки, самочинно збудувала на ньому об`єкт нерухомості, на яке двічі у незаконний спосіб реєструвала за собою право власності на нього.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 1,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

По справі вбачається, що позивачем сплачено судовий збір при пред`явлені позову у розмірі 12 313,54 грн. Відповідачем ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги сплачено 18 470,31 грн. судового збору (т.2 а.с.1,101).У разі задоволення судом трьох вимог немайнового характеру, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягало б стягненню 6 810,00 грн. судового збору у суді першої інстанції. У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача на користь відповідача ОСОБА_9 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 255,31 грн. Шляхом взаємозаліку з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1445,31 грн.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року в частині: - визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :00:000:0372, загальною площею 0,1200 га, серія ЯЖ № 809287 від 13.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 74; - визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,12 га, кадастровий номер: :00:000:0372, який укладений 27.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у реєстрі за №620, скасування його державної реєстраціі; - стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь Харківської обласної прокуратури судового збору по 4 104,51 грн. з кожного - скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині вимог.

У задоволенні позову керівника Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :00:000:0372, загальною площею 0,1200 га, серія ЯЖ № 809287 від 13.11.2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 74; - визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,12 га, кадастровий номер: :00:000:0372, який укладений 27.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у реєстрі за №620, скасування його державної реєстрації відмовити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року в частині вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 повернути на користь територіальної громади в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднана територіальна громада) Харківського району Харківської області земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер: :00:000:0372, з одночасним приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу нежитлової будівлі кафе з магазином літ. «А-1», з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 змінити.

Витребувати земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер: :00:000:0372, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднана територіальна громада) Харківського району Харківської області, з одночасним приведенням її у придатний для використання стан шляхом демонтажу нежитлової будівлі кафе з магазином літ. «А-1», з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року в частині: - скасування реєстрації декларації №ХК 44 від 31.01.2020 року про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області; - скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35494427 від 11.02.2020 на нежитлову будівлю кафе з магазином літ. «А-1» з господарською будівлею літ. «Б», загальною площею 257,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . - залишити без змін.

Стягнути з Дергачівської окружної прокуратури на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1445,31 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А Лобов В. М. Триголов