Справа № 131/212/23
Провадження № 2/131/183/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 р.м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шелюховського М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 являється власником 1/2 частки квартири з допоміжними господарськими будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона успадкувала 1/4 частку після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та 1/4 якої належала їй на праві часткової власності на підставі свідоцтва №357 від 10 червня 1994 року на право власності на житло.

Земельна ділянка, на якій розташована квартира з допоміжними господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , площею 0,0800 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд була передана рішенням 21 сесії 08 скликання від 12 жовтня 2017 року позивачу, покійному чоловіку та їх синам у спільну сумісну власність.

У нотаріальному порядку позивач переоформила свої спадкові права на частку житлового будинку, однак не може переоформити земельну ділянку, оскільки не було виділено частки у спільній сумісній власності.

З огляду на зазначені обставини позивач змушений здійснювати захист своїх спадкових прав у судовому порядку. Тому позивач звернувся до суду та просить суд визнати право власності на нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 січня 2019 року зареєстрованого за №13 (а.с.9) ОСОБА_1 успадкувала 1/4 частки квартири з допоміжними господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належала її чоловікові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого приватним нотаріусом Таранюком Т.Є. №52422060 (а.с. 10) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа №62626429.

Як видно з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого приватним нотаріусом Таранюком Т.Є. №54680315 (а.с. 11) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємець ОСОБА_1 08 січня 2019 року зареєструвала спадкове майно, а саме трикімнатну квартиру, із блоків черепашника, облицьована цеглою, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, номер в реєстрі 2225, 1/4 частки, в АДРЕСА_2 (раніше ОСОБА_5 ).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 10 червня 1994 року (а.с.12) квартира за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві часткової власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно до змісту технічного паспорту на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 від 22 жовтня 2018 року (а.с.13-16) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152066899 від 08 січня 2019 року (а.с. 17) 1/4 житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 .

Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117084536 від 15 березня 2018 року (а.с. 18) земельна ділянка площею 0,08 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 передана у власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування, про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі у спільну сумісну власність громадянам 21 сесії 8 скликання №412, виданий 12.10.2017 р Іллінецькою міською радою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Згідно рішення №412 від 12 жовтня 2017 року 21 сесії 8 скликання Іллінецької міської ради (а.с.19) ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,08 га, кадастровий номер :05:003:1660 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як видно з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № ВН-017 від 09.08.2017 року та №НВ-023 від 02.02.2023 року (а.с.20-27) земельна ділянка площею 0,08 га, кадастровий номер :05:003:1660, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 може бути передана ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у спільну сумісну власність.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. «е» ст. 141 ЗК України підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Частиною другою статті 346 ЦК України закріплено, що право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, в силу імперативного законодавчого припису, відбувається перехід права на земельну ділянку, розміщену під цим жилим будинком, будівлею або спорудою, до нового власника, а відповідне право на цю земельну ділянку у попереднього власника припиняється, як зазначено у наведеній статті. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки.

Крім того, в усіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на розташовані на ній об`єкти.

Як зазначено в п.3.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», за змістом статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, а її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання її власником частини спірного майна.

Керуючись ст.ст. 321,346,377,392 ЦК України, ст.ст. 120, 141,152 ЗК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 263 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 земельної ділянки, площею 0,080 га (кадастровий номер :05:003:1660), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: