н/п 2/490/2039/2023 Справа № 490/4876/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 червня 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувшиматеріалипозовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірванняшлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 24 червня 2021 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 813.

Згідно з ч. 1ст. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, позовна заява, яка є заявою по суті справи та з якою позивач звертається до суду, і в якій викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3ст.175 ЦПК Українипозовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Крім того, згідно з ч. 1ст. 27 ЦПК Українипозови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України).

Окрім того, відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.28ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого не відоме, пред`являються за місцем знаходження майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Таким чином, враховуючи положення наведених вище процесуальних норм, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений в суд, як за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, так і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, чи, в разі, якщо місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, - за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Попри цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, а відповідач ОСОБА_2 громадянином іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно доЗакону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Відповідно до положеньст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Закон України «Про міжнародне приватне право» визначає приватно правові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи (п. 1 ч. 1ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені уст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених уст. 76 цього Закону.

Відповідно дост.76Закону України«Про міжнароднеприватне право» в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме майно чи нерухоме майно, на яке можна покласти стягнення, або знаходиться філія або представництво юридичної особи - відповідача.

Відповідно до п.п.4, 5, 12 ч.1 ст.2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.4 зазначеного Закону особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні (ч.1 ст.5 Закону).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей у сторін не має, а тому позивач позбавлена права застосування альтернативної підсудності даного позову за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач обрала підсудність справи за останнім відомим місцем реєстрації проживання відповідача на території України, а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до інформації Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 02.06.2023 року, наданої на запит суду, в реєстрі територіальної громади (Миколаївська ТГ) інформація стосовно декларування/реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відсутня. За адресою, вказаною у запиті, даний громадянин не значиться.

Суд зауважує, що визначальним для визначення підсудності справ є встановлення судом зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи або зареєстрованого у встановленому порядку місця перебування фізичної особи.

За наведених обставин, позивачу необхідно надати належні докази, які мають підтвердити місце проживання відповідача в Україні, і, зокрема, докази реєстрації місця проживання відповідача на території Центрального району м. Миколаєва, на який поширюється юрисдикція Центрального районного суду м. Миколаєва, а так само, докази місцезнаходження майна відповідача на вказаній території, що є обов`язковою обставиною для визначення підсудності даного спору Центральному районному суду м. Миколаєва, з урахуванням положень ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Крім того, суд зауважує, що за змістом ч.2 ст.104,ст. 105, ч.1,2ст.106СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до ст. 106 або одного з них відповідно дост. 107 цього Кодексу. Подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 3Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених ст.106,107 СК. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбаченихст.107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно дост.109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно дост.110 СК. Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

При цьому, позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, зокрема, звернення сторін до органів ДРАЦС з спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу, враховуючи, що у подружжя немає спільних малолітніх/неповнолітніх дітей, або відмови відповідача від такого звернення, а так само не надано відмови державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмови у прийнятті відповідної заяви подружжя органом ДРАЦС.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що дана позовна заява подана позивачем ОСОБА_1 без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175, 177 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд також звертає увагу позивача, що ст.80 Закону України «Про міжнародне приватне право»передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальнимзаконом Україниабо міжнародним договором України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1, ч. 3 ст.185, ст. ст.258-260 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У разі невиконання указаних вимог позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко