ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/5082/21 Номер провадження 22-ц/814/3424/23Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11 січня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Москаленко В.В. в м.Полтаві (дата складання повного тексту не зазначена),-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №85470 від 31.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія» Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 33 272 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 11 січня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 85470, вчинений 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 33272 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія» Онлайн Фінанс» на його користь судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Вважає, що обсяг наданих послуг професійної правничої допомоги, виконаних робіт та їх вартість підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2023 року на адресу районного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 , в якій він просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №85470 від 31.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія» Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 33 272 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000 грн. та судовий збір.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання професійної правничої (правової) № б/н/21 від 26.03.2021 року, укладений між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 , додаток № 1 до цього ж договору, меморіальні ордери № @2PL766835 від 28.04.2021 року та №@2PL369058 від 08.09.2021 року про сплату ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримувачу АБ «Калінін і Партнери» по 2 500 грн., акт виконаних робіт (наданих послуг).

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, рішення мотивував тим, що позивачем не надано документів, що свідчать про оплату саме ним гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, які б підтверджували факт дійсної оплати позивачем послуг з надання правничої допомоги на суму 5000 грн.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

- розрахунок наданих послуг з їх детальним описом;

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Оскаржуючи рішення районного суду, позивач посилався на те, що оплата послуг адвоката була здійснена двома платежами його дружиною ОСОБА_2 в його інтересах та ним самим.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до меморіальних ордерів послуги АБ «Калінін і Партнери» були оплачені ОСОБА_2 (а.с. 19) та ОСОБА_1 (а.с. 48) в сумі по 2 500 грн. кожен.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині рішення, прийшов до вірного висновку щодо відсутності підтвердження оплати послуг адвоката саме позивачем в сумі 2500 грн., так як оплата була проведена його дружиною, яка не є учасником даної справи.

Однак, районний суд помилково не звернув увагу на те, що в справі міститься підтвердження оплати правничої допомоги безпосередньо позивачем ОСОБА_1 на суму 2 500 грн. ( а.с.48).

Отже, враховуючи вищенаведене, судові витрати понесені ОСОБА_1 в розмірі 2500 грн. є підтвердженими і враховуючи задоволення позову підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, з постановленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнення з ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11 січня 2023 року скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення.

Позов в частині витрат на правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 2 500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.05.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна