Дата документу 14.04.2023 Справа № 336/9176/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/785/23 Головуючий у 1-й інстанції: Карабак Л.Г.
Є.У.№ 336/9176/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2018/РСК/179-001990 від 07 листопада 2018 року. Зазначав, що 07 листопада 2018 року сторони уклали кредитний договір на суму 300 000грн. з виплатою 36% річних. У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за договором станом на 02 червня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 28 795,63 грн, яка складається із: 22 379,05 грн. заборгованість по кредиту (поточна), 3886,39 грн. заборгованість по кредиту (прострочена); 840,86 грн заборгованість по процентах (поточна); 1 689,33 грн заборгованість по процентах (прострочена). Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

За наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 07 листопада 2018 року в сумі 28 795,63 грн., а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду в скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Банк зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність доказів укладання кредитного договору, оскільки підписана позичальником заява договір та додаткова угода №1, яка підписана сторонами, свідчать про те, що сторони дійшли згоди щодо всіх суттєвих умов договору, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти і користувався ними.

Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження направлялись на адресу відповідачу засобами поштового зв`язку на останню відмову адресу зареєстрованого місця його проживання, а також представнику відповідача адвокату Е.Юсубову на його електронну пошту.

На офіційному сайті Запорізького апеляційного суду у розділі «Оголошення про виклик до суду» було розміщено оголошення для ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в оскаржуваній частині, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позову.

Втім колегія вважає вказаний висновок суду помилковим.

Встановлено, що 07 листопада 2018 року між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником заяви-договір № 2018/І_С/179-001991 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк» (а.с. 27-28).

Зазначена заява-договір містить 6 розділів: 1-особисті дані клієнта, 2-загальні положення, 3-заяви та підтвердження, 4-паспорт споживчого кредиту, 5-відмітки банку, 6-строк дії договору.

Пунктом 4 заяви-договору передбачено, що кредит надається на споживчі цілі, можлива сума кредиту до 300 000 грн., щомісячний платіж по кредиту 7% але не менше 50 грн., відсоткова ставка 36% річних. Строк кредитування 12 місяців (а.с.27-28).

26 травня 2020 року сторони уклали додаткову угоду №1, за умовами якої позичальник зобов`язався здійснити сплату процентів за користування кредитними коштами не пізніше 06 листопада 2020 року (а.с.29).

Банком надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 2018/І_С/179-001991 від 07 листопада 2018 року, в якому зазначено, що станом на 02 червня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 28 795,63 грн, із яких: 22 379,05 грн - заборгованість по кредиту (поточна), 3 886,39 грн - заборгованість по кредиту (прострочена); 840,86 грн - заборгованість по процентах (поточна); 1 689,33 грн - заборгованість по процентах (прострочена) (а.с. 33-34).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Тобто, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Викладене вище свідчить про те, що кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ АК «УКРГАЗБАНК» містить істотні умови, як визначено законодавством. Істотні умови були погоджені сторонами договору, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 як на заяві договорі №2018/І_С/179-001991 від 07 листопада 2018 року, так і в додатковій угоді №1 від 26 травня 2020 року.

Як видно із наданого Банком розрахунку, у червні 2019 року ОСОБА_1 почав користуватись кредитними коштами, зворотного стороною відповідача не доведено.

За таких обставин заборгованість за кредитним договором має бути стягнута із ОСОБА_1 на користь Банку.

Втім, слід звернути увагу на те, що додатковою угодою №1 від 26 травня 2020 року було визначено, що ОСОБА_1 зобов`язаний здійснити сплату процентів за користування кредитними коштами не пізніше 06 листопада 2020 року.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, апеляційний суд врахував таке.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Оскільки додатковою угодою сторонами був погоджений строк погашення боржником процентів за користування кредитними коштами, то Банк, в свою чергу, мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами лише по 06 листопада 2020 року.

Аналіз руху коштів по особовому рахунку позичальника свідчить про те, що станом на 02 листопада 2020 року заборгованість по процентам за користування кредитом становила 914,08 грн., а заборгованість по процентам, сплата яких прострочена 2726,48 грн, що загалом складає 3640,56 грн. Проте, згідно розрахунку заборгованості (а.с.34) ОСОБА_1 30 листопада 2020 року сплатив вказану заборгованість в повному обсязі.

Що стосується заборгованості за тілом кредиту та простроченої заборгованості за тілом кредиту, то апеляційний суд вважає, що вимоги Банку в цій частині підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Як зазначав Банк, заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 26 265,44 грн, із яких : 22 379,05 грн. заборгованість по кредиту (поточна), 3 886,39 грн. заборгованість по кредиту (прострочена).

Оскільки ОСОБА_1 після 30 листопада 2020 року та по 26 травня 2021 року продовжував сплачувати кошти на погашення прострочених процентів, які банк не мав права нараховувати, та всього сплатив 3 798,94 грн, то вказана сума має бути вирахувана із заборгованості за тілом кредиту.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки не врахував, що відповідачем не спростовано надані банком докази.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитом в сумі 22 466,50 грн, з яких: 22 379,05 грн заборгованість по кредиту (поточна) та 87,45 гривень заборгованість по кредиту (прострочена).

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України ПАТ АБ «Укргазбанк» має право на часткову компенсацію відповідачем суми судового збору в сумі що складає 4427,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 у цій справі скасуватита та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 07.11.2018 року № 2018/І_С/179-001991 в сумі 22466,50 гривні (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 50 копійок) .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в сумі 4427,60 гривень ( чотири тисячі чотириста двадцять сім гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова
Судді А.В. Дашковська

С.В. Маловічко