Справа № 137/193/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач являється її колишнім зятем, оскільки перебував у шлюбі з її донькою. Даний шлюб рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 20.05.2022 був розірваний.

Зазначає, що відповідач з 2019 року в даному будинку не живе, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, не являється членом сім`ї і спільним побутом не пов`язаний. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості здійснити продаж будинку. Вважає, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту її порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. До заяви долучила Витяг з Державного реєстру речових прав, згідно якого зазначено, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також відповідач, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв чи клопотань не надходило. Відзив на позов не подав.

З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №328571322 від 10.04.2023 (а.с.18).

Згідно довідки, виданої виконкомом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22.02.2023 №128 (а.с.5) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає там з 2019 року.

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 20.05.2022 (а.с.4) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 9, 156 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, які спростовують доводи позивачки та наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними у справі доказами, відповідач більше одного року не проживає у належному позивачці будинку, протягом року не вчиняв жодних дій з метою повернення у вказаний будинок для проживання у ньому, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, тому суд вважає за необхідне, задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 247, 274, 279, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення протягом 2 діб направити відповідачеві та роз`яснити, що заяву про перегляд заочного рішення відповідач може надіслати до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.