Справа № 645/2242/23
Провадження № 2/645/1008/23
РІШЕННЯ
02 серпня 2023 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: представник позивача Солонинка В.О., відповідач ОСОБА_1 (не з`явились)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою суду від 30.05.2023 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача - Солонинка В.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, 04.08.2023 р. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про задоволення позовних вимог.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, представник відповідача просив про розгляд справи за їх відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 08.08.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 3080247, у електронній формі, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 9 000,00 грн.
Відповідно до умов вказаного договору та п.п.1.3, 1.4 договору, ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит у розмірі 9000,00 строком на 30 днів до 07.09.2020 року включно. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти 2,00% за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором.
Відповідно до п. 2.4.1. кредитного договору передбачає зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору.
Якщо після настання дати встановленої п.1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку.
Відповідно до п.6.1. кредитного договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно- телекомунікаційній системі Товариства.
Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що: (1) вона ознайомлена, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши їй, відповідно до п 1.1. Кредитного договору, кредитні кошти, позичальник, зі свого боку, свої зобов`язання перед позикодавцем не виконала. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у відповідача, як зазначає позивач, утворилася заборгованість в розмірі 43 110, 00 грн.
18.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем, було укладено договір відступлення прав вимоги №53-МЛ від 18.11.2020 р. Відповідно до умов даного договору, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №53-МЛ від 18.11.2020, сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 43 110, 00 грн., яка складається з:
1) Залишок по тілу кредиту - 9 000, 00 грн.;
2) Залишок по відсотках - 32 400, 00 грн.;
3) Заборгованість за комісією - 1 710, 00 грн.
24.12.2020 року відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості Вих.№ 20226159/1, яку відповідач проігнорувала.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048ЦК України).
Суд погоджується із твердженням позивача про виникнення заборгованості відповідача на підставі вказаного договору та вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 9000 грн., та відсотків за користування кредитом, які були узгоджені сторонами та розраховані за користування кредитом протягом 30 днів, в розмірі 5400 грн, що підтверджується кредитним договором та графіком розрахунків, також не оспорювалось відповідачем по справі у відзиві.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути комісію в розмірі 1710 грн., що також передбачено договором, та не суперечить чинному законодавству, а саме Закону України "Про споживче кредитування", згідно ч. 2 ст. 8 якого передбачено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку (фінансової установи) встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", якою було заборонено нарахування комісії.
Банк (або фінансова установа) має надавати споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом.
Положеннями частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.
Отже, положеннями ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення, зокрема, у розмірі певного проценту за кожен день прострочення.
Згідно з визначенням неустойки, що передбачена положеннями статті 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.
Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами пункту 1.6, 2.2.3 (якими передбачено нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 5% від залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, як зазначає позивач нарахованих згідно ст. 625 ЦК України), укладеного між сторонами кредитного договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, тому суд вважає за необхідно стягнути із відповідача відсотки за користування кредитом, після сплину його терміну, на підставі ст. 625 ЦК України, а саме в розмірі 3% річних.
Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором №3080247 від 08.08.2020 року первинний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»» виконало своєчасно і повністю, надававши кредитні кошти в повному обсязі, а відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за договором.
Керуючись ст.ст.19,76,77,81,131,141,247,256,280,281, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» судовий збір в розмірі 1007 грн. 94 коп.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ТОВ «ФК «Кредіт-Карітал», юридична адреса: 79000, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, 28 корпус, ;

Представник позивача: Гулько Анастасія Вікторівна, адреса для листування: 03127, м.Київ, пр-т Голосіївський, 132, оф.22;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено: 16.08.2023 року.

Суддя: І.В.Ульяніч