Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/16/23
Єдиний унікальний №733/601/22
Рішення

Іменем України

18 травня 2023 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі Т.О. Кулініч

за участю представника

позивача І.С. Полях

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Ічня цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу в розмірі 6371 гривня 74 копійки, а також інфляційних втрат в сумі 380 гривень 75 копійок та 3% річних в сумі 83 гривні 53 копійки. Свої вимоги мотивував тим, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 та заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 08.06.2017 року, ОСОБА_1 являється споживачем природного газу, оператором газорозподільної системи якого є Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз», в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що відповідачка свої зобов`язання по оплаті за розподіл природного газу своєчасно не виконує, в період з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2022 року утворилася заборгованість за вказану послугу в розмірі 6371 (шість тисяч триста сімдесят одна) гривня 74 копійки, інфляційні втрати в сумі 380 гривень 75 копійок та 3% річних в сумі 83 гривні 53 копійки, яку остання в добровільному порядку не сплачує. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 вищевказану заборгованість та понесені судові витрати, а також повернути надлишково сплачену суму судового збору при подачі позову до суду в розмірі 227,00 грн.

15 жовтня 2022 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

19 жовтня 2022 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, в якому остання заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні, оскільки стягувач нарахував заборгованість за послуги з розподілу природного газу, керуючись постановами НКРЕКП № 3050 від 24.12.2019 року та № 2786 від 30.12.2020 року, № 2777 від 22.12.2021 року, «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Чернігівгаз» (у додатках), які не можуть бути застосовані та братися судом до уваги, оскільки не зареєстровані належним чином у Міністерстві юстиції України. Крім того, позивач за вказаний у позовній заяві період не надавав фактичних послуг щодо доставки газу, обслуговування, ремонту та модернізації мереж і це унеможливлює здійснення обрахунків та визначення їх обсягів, відповідно до квитанцій, які стягувач виготовляє власноруч. Також позивачем не надано жодного доказу про те, що газорозподільна система в межах м. Ічня Чернігівської області перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз» та відсутні відомості про те, що природний газ доставлявся їй саме відповідачем, відсутні докази на підтвердження спожитого обсягу природного газу саме відповідачем (а.с. 32-37).

01 листопада 2022 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що твердження відповідача про те, що рішення Регулятора НКРЕКП підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції до ст. 117 Конституції України, то відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 ч.1 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», до функцій НКРЕКП відноситься встановлення державних регульованих цін і тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу. АТ «Чернігігаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 19.06.2017 року № 807 із змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 04.06.2019 року за № 942. Отже, встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Чернігівгаз» віднесено до повноважень НКРЕКП. Пунктом 6 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII встановлено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Дійсно, згідно з п.1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» № 493/92 від 03 жовтня 1992 року, установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Разом з тим, слід зазначити, що постанови Регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» № 3050 від 24 грудня 2019 року, № 2786 від 30.12.2020 року, № 2777 від 22.12.2021 року про встановлення для АТ «Чернігівгаз» тарифу на послуги розподілу природного газу не можна вважати нормативно-правовими актами, оскільки вони є актами індивідуальної дії та стосуються питань встановлення цін та тарифів щодо конкретного суб`єкта господарювання, а тому згідно з наведеними законодавчими нормами, не підлягають обов`язковій державній реєстрації та твердження відповідача про нечинність рішень Регулятора щодо встановлених тарифів на послуги розподілу природного газу та невідповідність їх ст. 117 Конституції України є поспішними та помилковими.

Щодо здійснення АТ Чернігівгаз» господарської діяльності з розподілу природного газу на території Чернігівської області з використанням газорозподільних мереж вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Статтями 5,7 Закону України «Про природні монополії» передбачено, що відповідно до цього Закону регулюється діяльність суб`єктів природних монополій у сфері розподілу природного і нафтового газу трубопроводами. Діяльність суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у ст. 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до Закону з особливостями, встановленими законом. Отже, господарська діяльність з розподілу природного газу є природною монополією, що здійснюється суб`єктами природних монополій операторами газорозподільних систем на підставі ліцензії. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 року № 807 із змінами, внесеними постановою від 04.06.2019 року № 942, АТ «Чернігівгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз» та оприлюднено на сайті Регулятора. Таким чином, твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах м. Ічня Чернігівської області є помилковими. Видача уповноваженим на те державним органом ліцензії позивачу підтверджує законність перебування газорозподільної системи у власності чи користуванні позивача.

Щодо тверджень відповідача у відзиві про те, що представник позивача не надав суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач спожив саме такий обсяг природного газу, який розподілив (перемістив, доставив) відповідачу позивач, як і те, що позивач є єдиним діючим постачальником газу, зазначає, що позивач не є постачальником природного газу, а є оператором ГРМ, який відповідно до ліцензії здійснює розподіл природного газу на території Чернігівської області. Відповідно до п. 6.1 Типового договору, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за обов`язковим для сторін тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до п. 1,2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік,що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу,крім випадків, передбачених цією главою. Доказів передачі або ж споживання інших обсягів газу відповідачем не надано, які не надано власного контр розрахунку.

01 листопада 2022 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в якому остання зазначає, що не може погодитися з твердженням відповідача стосовно того, що постанови НКРЕКП № 3050 від 24.12.2019 року та № 2786 від 30.12.2020 року, № 2777 від 22.12.2021 року, «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Чернігівгаз» не є нормативно-правовими актами, оскільки вказані постанови підпадають під ознаки нормативно-правових актів з класифікацією підзаконного акту, оскільки приймаються уповноваженими нормотворчими суб`єктами на основі і на виконання законів та не повинні суперечити їм та підлягають реєстрації в Міністерстві юстиції України. В українському законодавстві не передбачено виключень порядку реєстрації нормативно-правових актів як для НКРЕКП, так і для будь-яких інших органів влади, а тому постанови НКРЕКП № 3050 від 24.12.2019 року та № 2786 від 30.12.2020 року, № 2777 від 22.12.2021 року, «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Чернігівгаз» є такими, що не набули законної сили, тобто на даний час є нечинними. Стосовно інформації про правові засади використання та належності засобів для надання послуг (трубопроводів) до власності позивача, останній заявляє, що має право використовувати газові мережі лише на підставі ліцензії на право здійснення діяльності. При ототожненні понять «право на здійснення діяльності» і «право на власність» позивач маніпулює поняттями, поєднуючи їх за значенням, тоді як вони мають різне значення, оскільки отримувач ліцензії не стає одночасно власником майна, яким користується для отримання прибутку, проводячи ліцензійну чи господарську діяльність. Оскільки позивач не надав до суду підтвердження про право власності на цілісний майновий комплекс засобів і споруд, що утворюють газорозподільну мережу, то всі його твердження про правосуб`єктність, з правом висування вимог до відповідача є нікчемними та не можуть братися до уваги. Що стосується обсягів спожитого газу, то позивач не надав суду доказів про належне вручення відповідачу рахунків за послуги з інформацією про їх обсяг, як це передбачено п. 6.4 НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, а тому така вимога є неналежною.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2023 року за клопотанням відповідачки позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

03 лютого 2023 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява позивача про усунення недоліків по справі.

Представник позивача Полях І.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у поданих відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правові засади функціонування ринку природного газу визначаються Законом України «Про ринок природного газу», кодексом Газорозподільних систем, Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Спірним є постанови НКРЕКП, які приймають нею та не підлягають реєстрації в МЮУ.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

На виконання даної норми відповідний закон не прийнято, на даний час діє Указ Президента України від 3 жовтня 1992 року N493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», відповідно до якого з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію здійснюють: нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю - Міністерство юстиції України. Державна реєстрація провадиться в порядку що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Законом України "Про нормативно-правові акти" дано визначення нормативно-правових актів, їх види та форми та встановлено, що є законом та підзаконним правовим актом.

Таким чином, Конституція України має найвищу юридичну силу.

Національна комісія (НКРЕКП )(далі - Регулятор) відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Національну комісію створено відповідно до Закону.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Отже, даним законом передбачено, що постанови Регулятора не підлягаю реєстрації в МЮ. Не дивлячись на те, що дана норма суперечить Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», проте вона встановлена законом, (як зазначено в ст.117 Конституції України) та не визнана неконституційною. З врахуванням вищенаведеного постанови прийняті Регулятором є чинними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та являється споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», тобто між сторонами виникли певні права та зобов`язання, що не заперечується сторонами у справі.

Відносини між Оператором газорозподільної системи та споживачами (в тому числі побутовими) регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, зі змінами, на підставі Типового договору розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1384/27829.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу, договір укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, зі змінами, вказаний договір є публічним, його умови однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Кодексу газорозподільних систем. Цей договір є договором приєднання. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів), яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно із заявою-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 08.06.2017 року (а.с. 10), ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз», з відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 7).

Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 08.06.2017 року, в будинку відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 наявні такі газові прилади: котел 1 шт., плита газова 1 шт., газова колонка 1 шт. (а.с. 10).

Разом з тим, своїх обов`язків по оплаті за послуги розподілу природного газу відповідачка не виконує, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2022 року виникла заборгованість за вказану послугу за період з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2022 року у сумі 6371,74 грн., на яку нараховані інфляційні втрати у сумі 380,75 грн. та 3% річних у сумі 83,53 грн. згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 7) та розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати (а.с. 4).

Згідно з п. 5 ч. 2. ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно п. 2.1 Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з пунктами 6.1-6.6 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за обов`язковим для сторін тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем, яким і визначається величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС газовий рік це період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Враховуючи беззаперечний факт користування відповідачкою послугами з постачання природного газу через приєднану мережу Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз», суд констатує наявність між сторонами по справі договірних правовідносин щодо розподілу природного газу згідно вимог чинного законодавства.

За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах м. Ічня Чернігівської області у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз», оскільки відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Статтями 5,7 Закону України «Про природні монополії» передбачено, що відповідно до цього Закону регулюється діяльність суб`єктів природних монополій у сфері розподілу природного і нафтового газу трубопроводами. Діяльність суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у ст. 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до Закону з особливостями, встановленими законом. Отже, господарська діяльність з розподілу природного газу є природною монополією, що здійснюється суб`єктами природних монополій операторами газорозподільних систем на підставі ліцензії. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 року № 807 із змінами, внесеними постановою від 04.06.2019 року № 942, АТ «Чернігівгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз» та оприлюднено на сайті Регулятора. Видача уповноваженим на те державним органом ліцензії позивачу підтверджує законність перебування газорозподільної системи у власності чи користуванні позивача.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду № 717/341/21 від 14.09.2022 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем було надано відповідачці послугу з розподілу природного газу. У зв`язку з несплатою рахунків за надані послуги за період з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2022 року у сумі 6371,74 грн., на яку нараховані інфляційні втрати у сумі 380,75 грн. та 3% річних у сумі 83,53 грн. Станом на момент розгляду справи вищевказана заборгованість не сплачена. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Крім того, судом встановлено, що позивачем до Ічнянського районного суду Чернігівської області було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором розподілу природного газу та сплачено судовий збір у розмірі 227,00 грн., який за заявою боржника Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.12.2021 року було скасовано (а.с. 8-9). Після цього позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження та сплатив судовий збір в сумі 2481,00 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 2481 гривня 00 копійок, а тому надлишково сплачений судовий збір у розмірі 227,00 гривень підлягає поверненню з державного бюджету позивачу.

Керуючись ст. 4,19,76,81,141, 229, 274, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 525, 526, 611, 625, 629 ЦК України, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу в розмірі 6371 (шість тисяч триста сімдесят одна) гривня 74 копійки (р/р. № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк», код за ) за період з 01.01.2020 року по 31.08.2022 року; інфляційні втрати в сумі 380 (триста вісімдесят) гривень 75 копійок та 3% річних в сумі 83 (вісімдесят три) гривні 53 копійки (р/р. № НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк», код за ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» (р/р. № НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк», код за ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Повернути Акціонерному товариству «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз» з Державного бюджету України 227 (двісті двадцять сім) гривень надлишково сплаченого судового збору, платіжне доручення № 13 від 01.12.2021 року (р/р. № НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк», код за ).

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Чернігівгаз», 14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68; код ЄДРПОУ 03358104.

Відповідачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 18 травня 2023 року.

Суддя Т. В. Карапиш