ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1939/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., з секретарем Уляницькою М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2022 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3809 грн 89 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 1 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 1 березня 2023 року о 12 год. 15 хв. та визнано обов`язковою явку представника позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України.

23 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України предмет спору відсутній, оскільки відповідачем було відшкодовано шкоду та повернення судового збору.

1 березня 2023 року у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі № 522/8782/16-ц.

Як вбачається із карткового рахунку НОМЕР_1 доданого представником позивача до клопотання про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 було сплачено регресні вимоги у розмірі 3 810 грн ще 24 грудня 2021 року.

З позовом про стягнення вказаних сум позивач до суду звернувсяу жовтні 2022 року.

Таким чином, на момент пред`явлення позову до суду позивачем до ОСОБА_1 , предмет спору був відсутній.

Чим були зумовлені дії представника позивача для подання безпідставного позову останній у клопотанні не зазначив.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність предмету спору, провадження у справі слід закрити.

Щодо клопотання позивача про повернення судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 481 грн за безпідставне звернення до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 .

Станом на момент звернення до суду відповідачем було відшкодовано нанесену ним шкоду.

За таких обставин, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що підстави для повернення судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст.13, 142, 255 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в :

провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу закрити.

У задоволенні клопотання представника Моторного (транспортного) страховому бюро України Гусєва Павла Володимировича про повернення сплаченого судового збору відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Гусак