Справа № 307/3081/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів : Кожух О.А., Готри Т.Ю.

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилець Микола Богданович, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року у складі судді Бобрушко В.І., у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец Марини Юріївни про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна, договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію нерухомого майна та скасування реєстрації нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - Тячівський РВ ДВС), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец М. Ю. (далі - приватний нотаріус Крец М. Ю.) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна, договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію нерухомого майна та скасування реєстрації нерухомого майна.

На обґрунтування позову посилалися на те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 13 грудня 2017 року ОСОБА_5 у поштовій скриньці знайшов лист, адресований на ім`я ОСОБА_8 , з протоколом проведення електронних торгів від 11 вересня 2017 року № 284522, згідно з яким їхню квартиру продано на електронних торгах. Відповідно до протоколу від 11 вересня 2017 року № 284522 квартиру купив ОСОБА_3 . Про прилюдні торги їх ніхто не повідомляв, вони не є боржниками у жодному виконавчому провадженні, тому їх незаконно позбавили права власності на їхню спільну власність.

14 грудня 2017 року від державних виконавців їм стало відомо про те, що один із співвласників квартири ОСОБА_8 (частка власності - 1/4) є боржником у виконавчому провадженні, відповідно до якого з нього стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форму» (далі - ПАТ «Банк Форум») заборгованість у розмірі 172 240,76 грн та 1 722,41 грн судових витрат.

11 вересня 2017 року відбулися електронні торги, об`єктом продажу яких є спірна квартира. Надалі право власності на їхню квартиру перереєстровано з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 шляхом укладення договору купівлі-продажу від 06 листопада 2017 року. Проведення прилюдних торгів та оформлення права власності на їхню квартиру за ОСОБА_3 та подальше відчуження ОСОБА_2 є незаконними та такими, що підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Продавець квартири ДП «Сетам» не мало повноважень на продаж спірної квартири, оскільки позивачі не є боржниками у жодному виконавчому провадженні та не існує якого-небудь рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Спірна квартира відповідно до іпотечного договору від 30 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гундою А. М., є предметом іпотеки, наданої на забезпечення кредиту в іноземній валюті. Державний виконавець всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», без рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, без їхнього відома та повідомлення виставив предмет іпотеки на електронні торги, який реалізовано.

Державний виконавець не врахував, що боржник з виконавчого провадження володіє лише 1/4 частини квартири, а не квартирою в цілому та грубо порушив норми чинного законодавства. Відповідно до свідоцтва про право власності боржник ОСОБА_8 є лише співвласником спірної квартири. Його частка у спільній сумісній власності не визначалася та в натурі не виділялася, експертиза вартості його частки у спільній сумісній власності не призначалася.

Оскільки, ОСОБА_8 є лише співвласником майна, то державний виконавець мав право накладати арешт виключно на майно, яке належить боржнику (тобто частку у власності, після її виділення). Дії державного виконавця щодо виставлення на прилюдні торги всієї квартири є незаконними та такими, що порушують право приватної власності, яке відповідно до імперативних норм Конституції України є непорушним. Державному виконавцю було відомо про належність спірної квартири ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .

Відповідно до звіту №01-03 про незалежну оцінку оцінювач ОСОБА_9 14 березня 2017 року проводив оцінку ринкової вартості спірної квартири та зазначив лише одного співвласника - ОСОБА_4 , яка не є боржником у виконавчому провадженні. Державний виконавець та оцінювач не повідомляли ОСОБА_4 про проведення оцінки її власності та результати такої оцінки. Оцінка нерухомого майна мала здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», яким визначено загальні засади. Позивачі, як власники майна не надавали доступу до своєї власності, оскільки їм взагалі не було відомо про проведення такої оцінки. Оцінювач ОСОБА_10 не проводив фактичне ознайомлення з об`єктом оцінки за місцезнаходженням майна, що є порушенням процедури оцінки майна. Тому непроведення суб`єктом оцінювання огляду (обстеження) об`єкта оцінки є доказом протиправної оцінки майна відповідно до звіту про незалежну оцінку. Звіт про оцінку майна є незаконно замовлений та складений, оскільки у звіті береться до уваги вся загальна площа квартири, а не її частина, на яку ОСОБА_8 як боржник у виконавчому провадженні має законне право.

Державний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 24 січня 2014 року, також не отримав згоди органу опіки та піклування на продаж з торгів квартири, у якій постійно проживав неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки ОСОБА_3 набув право власності на спірну квартиру неправомірно, то подальше укладення ним договору купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_2 також є незаконним.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просили визнати недійсними електронні торги з реалізації однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , які були проведені 11 вересня 2017 року ДП «Сетам»; визнати недійсним та скасувати протокол ДП «Сетам» про проведення електронних торгів від 11 вересня 2017 року за № 284522 з реалізації спірної квартири; визнати недійсним та скасувати акт про реалізацію предмета іпотеки від 27 вересня 2017 року у виконавчому провадженні серії ВП № НОМЕР_2, складений старшим державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Голубкою І. І., з примусового виконання виконавчого листа № 711/9680/2012 щодо реалізації спірної квартири; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 28 вересня 2017 року, посвідчене та зареєстроване приватним нотаріусом Крец М. Ю. у реєстрі за № 8707, згідно з яким власником спірної квартири є ОСОБА_3 ; визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2017 року, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Крец М. Ю. у реєстрі за № 9776, згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбала спірну квартиру; скасувати рішення приватного нотаріуса Крец М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяження за індексним номером 37959655 від 06 листопада 2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно - спірну квартиру; скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року позов задоволено. Визнано недійсними електронні торги з реалізації однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,76 кв. м, які були проведені 11 вересня 2017 року ДП «Сетам»; визнано недійсним та скасовано протокол ДП «Сетам» про проведення електронних торгів від 11 вересня 2017 року за № 284522 з реалізації спірної квартири; визнано недійсним та скасовано акт про реалізацію предмета іпотеки від 27 вересня 2017 року у виконавчому провадженні серії ВП НОМЕР_2, складений старшим державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Голубкою І. І. з примусового виконання виконавчого листа № 711/9680/2012 щодо реалізації спірної квартири; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 28 вересня 2017 року, посвідчене та зареєстроване приватним нотаріусом Крец М. Ю. у реєстрі за № 8707, згідно з яким власником спірної є ОСОБА_3 ; визнано недійсним та скасовано договір купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2017 року, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Крец М. Ю. у реєстрі за № 9776, згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбала спірну квартиру за ціною 48 598 грн; скасовано рішення приватного нотаріуса Крец М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяження за індексним номером 37959655 від 06 листопада 2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно - спірну квартиру; скасовано державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 , ДП «Сетам», Тячівський РВ ДВС, ОСОБА_3 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 під час перебування з ним у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Розглядаючи спір в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.11.2017 року, скасування рішення про державну реєстрацію нерухомого майна та скасування реєстрації нерухомого майна суд вирішив питання про його права та обов`язки, не залучивши його до участі в справі у якості співвідповідача. Вказане є підставою для обов`язкового скасування рішення суду згідно п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що жодних підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.11.2017 року, скасування рішення про державну реєстрацію нерухомого майна та скасування реєстрації нерухомого майна у суду не було. Вказує, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири, а зазначені в позовній вимоги є неналежним способом захисту.

В апеляційній скарзі ДП «Сетам» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що оскаржуване рішення не містить жодного порушення норм Порядку під час проведення електронних торгів, впливу порушень на результат торгів та порушення прав позивачів. Вказує, що спірна квартира є предметом іпотеки, а позивачі виступали майновими поручителями і надали згоду на передачу майна в іпотеку. Вважає, що норми ЗУ «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного судового рішення. На думку апелянта державний виконавець правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі Тячівський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що іпотекодавці - позивачі, укладаючи іпотечний договір, усвідомлювали про ризики, які можуть настати у разі неповернення суми боргу, а саме щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки. В даному випадку дотримано порядок проведення прилюдних торгів. Вважає, що норми ЗУ «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного судового рішення. Також посилається на те, що позивачі пропустили тримісячний строк позовної давності, встановлений ст. 48 ЗУ «Про іпотеку».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилець М.Б., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ним було придбано однокімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 з електронних торгів на законних підставах, яку він 06.11.2017 правомірно продав ОСОБА_2 . Вважає, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і доводи апеляційних скарг, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, апеляційні скарги ОСОБА_2 , ДП«Сетам», Тячівського РВДВС, ОСОБА_3 , не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішено не було та на оспорених електронних торгах було відчужено майно, яке щонайменше на 1/2 частку належало позивачам, а не боржнику, чим були порушені їх права як співвласників. На думку суду державним виконавцем під час організації та проведення електронних торгів було не додержано норми ЗУ «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, у результаті яких відбулося відчуження всього спірного нерухомого майна, зокрема, частки, яка належить позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чим порушені їх права, а тому такі електронні торги слід визнати недійсними. Також судом вказано, що підлягають задоволенню всі інші позовні вимоги, які є похідними.

З такими висновками суду повністю погоджується колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого представництвом Фонду державного майна Тячівського району 09 березня 1995 року, власниками квартири АДРЕСА_1 , були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 30).

Відповідно до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 0253/08/26-СL, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум») та ОСОБА_8 , позичальнику надано кредит у розмірі 16 485,00 дол. США строком до 27 квітня 2018 року (т. 1, а. с. 219-220).

Згідно з іпотечним договором від 30 квітня 2008 року, укладеним між АКБ «Форум» з однієї сторони як іпотекодержателем та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 як іпотекодавцями, зареєстрованим приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гундою А. М. у реєстрі за № 1920, передано в іпотеку АКБ «Форум» квартиру АДРЕСА_3 , на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 0253/08/26-СL (т. 1, а. с. 217-218).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2012 року з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто заборгованість у розмірі 172 240,76 грн. за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 0253/08/26-СL та 1 722,41 грн. судових витрат (т. 1, а. с. 21-22).

На підставі зазначеного рішення виданий виконавчий лист та постановою державного виконавця від 01 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження серії ВП № НОМЕР_2 щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у розмірі 172 240,76 грн. та 1 722,41 грн. судових витрат (т. 1, а. с. 222, 223).

01 квітня 2016 року державний виконавець у виконавчому провадженні серії ВП НОМЕР_2 виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 225, 227, 228).

Відповідно до постанови від 24 листопада 2016 року державний виконавець описав та наклав арешт на майно боржника - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 229).

29 травня 2017 року начальник Тячівського РВ ДВС Андрійцьо Р. В. звернувся із заявою № 1835 до ДП «Сетам» про реалізацію арештованого майна (як предмета іпотеки), а саме квартири АДРЕСА_1 , боржником-іпотекодавцем за якою є ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 232-234).

Згідно з протоколом ДП «Сетам» за № 284522 про проведення електронних торгів, торги відбулися 11 вересня 2017 року з 09:00 год. до 18:16 год., найменування майна іпотеки: однокімнатна квартира АДРЕСА_4 , стартова ціна - 160 000,00 грн., ціна продажу - 207 300,00 грн., переможець торгів - ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 14-15).

Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 27 вересня 2017 року стверджується, що відбулися торги з реалізації предмета іпотеки - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 23 -238).

Відповідно до свідоцтва від 28 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Крец М. Ю. та зареєстрованого у реєстрі за № 8707, ОСОБА_3 став власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 29,76 кв. м, яку він придбав за 207 300,00 грн. (т. 1, а. с. 242).

23 листопада 2017 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 239).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Крец М. Ю. та зареєстрованим у реєстрі за № 9776, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбала спірну квартиру (т. 1, а. с. 248).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02 березня 2020 року за № 202528688 власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,76 кв. м, на момент її продажу на електронних торгах були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а надалі на підставі рішення реєстратора приватного нотаріуса Крец М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 жовтня 2017 року за № 37367735 - ОСОБА_3 . На підставі рішення реєстратора приватного нотаріуса Крец М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 листопада 2017 року за № 37959655 власником вказаної спірної квартири стала ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» ( тут і надалі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, шо належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У відповідності до ч.1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 зазначає, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів.

Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є правочином.

З аналізу ч.1 ст. 650, ч.1ст.655 та ч.4ст. 656ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно із ч.1ст. 655 ЦК України договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч.1ст 658 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст.215 ЦК України.

Отже, обов`язковою умовою правомірності правочину є дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року N 2831/5 (далі - Порядок, в редакції, що діяла на час проведення оспорюваних торгів).

Згідно з абзацом другим п.1 вказаного Порядку, арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, з врахуванням предмету доказування у даній справі, повинен довести належним та допустимими доказами, що: відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів; ці порушення вплинули на результати торгів; законні інтереси позивача порушені.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачами такі обставин доведено належними, допустимими та достовірними доказами.

Матеріалами справи доведено, що на час проведення електронних торгів - 09 год. 11.09.2017 року по 18 год. 16 хв. 11.09.2017 року, власниками спірної квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 29,76 кв.м., Закарпатської області, були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Боржником у виконавчому провадженні серії ВП НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , на майно якого може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому ст. 366 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд першої інстанції правильно встановив, що державним виконавцем питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішено не було та на оспорених електронних торгах було відчужено майно, яке щонайменше на належало позивачам, а не боржнику, чим порушені права позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як співвласників даного майна, та протиправно позбавлено їх права власності на належне їм майно.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що здійснення продажу з електронних торгів нерухомого майна позивачів, які не є боржниками у виконавчому провадженні в межах якого проводилась реалізація майна, не відповідає вище вказаним вимогам закону, порушує законні права та інтереси позивачів і тягне за собою недійсність проведених електронних торгів та недійсність похідних від них правовстановлючих документів, внаслідок яких позивачів було позбавлено права власності, а тому обґрунтовано захистив порушені права позивачів та задовольнив заявлений позов.

Доводи апеляційних скарг Тячівського РВ ДВС, ДП «Сетам», ОСОБА_3 ОСОБА_12 щодо правомірності проведених електронних торгів та недоведеності порушення прав позивачів, є безпідставними, висновків суду не спростовують, та ґрунтуються на неправильному тлумаченні вищевказаних норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Не заслуговують на увагу доводи Тячівського РВ ДВС та ДП «Сетам», що спірна квартира є предметом іпотеки,позивачі надили згоду на передачу її в іпотеку, а тому норми ЗУ «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного судового рішення. Процедура звернення стягнення на предмет іпотеки врегульована Законом «Про іпотеку», зокрема ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Звернення стягнення на предмет іпотеку - спірну квартиру не здійснювалося, виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 здійснювалось за рішенням суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 , який є єдиним боржником у даному виконавчому провадженні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неналежного обрання позивачами способу захисту, оскільки, окрім інших вимог, позивачами заявлено вимоги і про скасування рішення про державну реєстрацію щодо реєстрації права власності за ОСОБА_13 та скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 , яка є останнім набувачем спірної квартири, що є належним та ефективним способом захисту порушеного права, так як призведе до припинення її права власності на дану квартиру, та можливості відновлення державної реєстрації права власності за позивачами. Окрім того, обрання того чи іншого способу порушеного права, є диспозитивним правом позивача, яким він розпоряджається на власний розсуд і несе ризики настання наслідків, пов`язаних із своїми діями, а суд, згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з п. 3 ч.1ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року та зазначав, що вирішення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 06 листопада 2017 року порушує його права та інтереси, оскільки оспорюваний договір укладений за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, тому він є співвласником спірної квартири, проте не був залучений до участі у справі.

У постанові від 22 лютого 2022 року Верховний Суд, скасовуючи постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у даній справі, зазначив, що згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Право подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя врегульовано в статті 65 СК України. Дружина, чоловік розпоряджуються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Законодавець у зазначеній нормі передбачив як загальне правило так звану презумпцію згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договорів щодо спільного майна, за винятком тих, що потребують обов`язкового нотаріального посвідчення (частина третя статті 65 СК України).

Права одного з подружжя, який надавав тільки згоду на відчуження спільного майна, але не був стороною договору, у разі розгляду справи про визнання договору відчуження (дарування, міни, купівлі-продажу) майна недійсним і позовних вимог до нього не пред`явлено, не порушуються, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір, і є відповідачем у справі.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 754/4108/18 (провадження № 61-14888св20).

Верховний Суд також зазначив, що заявляючи вимоги про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна позивачі правильно залучили до участі у справі як відповідачів сторін оспорюваного правочину: як продавців - Тячівський РВ ДВС та ДП «Сетам» (організатор торгів) та ОСОБА_3 (переможець торгів). Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , не врахував, що відсутність порушення оскаржуваним судовим рішенням прав особи, яка не брала участі у справі, є підставою для закриття апеляційного провадження за скаргою цієї особи.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

За наведених обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі ч.1 п.3 ст.362 ЦПК України підлягає закриттю, оскільки оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно і обґрунтовано задовольнив заявлений позов.

Рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційних скарг ОСОБА_2 , ДП «Сетам», Тячівського РВ ДВС, ОСОБА_3 , без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року закрити.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 червня 2023 року.

Головуючий :

Судді: