Справа № 754/6261/23
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2023 року Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через представника - адвоката Чернявського О.М., звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 93167400 від 12.05.2023 за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.06.2000 по теперішній час.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 30 ЦПК України позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань, які виникли з договору позики у формі розписки, укладеного між позивачем та спадкодавцем, правонаступником (спадкоємцем) якого є відповідач у справі.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за договорами позики має розглядатися за правилами територіальної підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування одного з відповідачів, а не за місцем знаходження успадкованого нерухомого майна.

Верховний Суд не погодився із висновками апеляційного суду щодо визначення підсудності за частиною третьою статті 30 ЦПК України - за місцезнаходженням спадкового майна, оскільки в таких справах застосовуються правила виключної підсудності лише у разі подання позову до спадкоємців, які ще не прийняли спадщину, оскільки матеріали справи свідчать про прийняття відповідачами спадщини.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 676/1868/19 (провадження № 61-15184св19).

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою Н.А. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 , тобто матеріали справи свідчать про прийняття відповідачем спадщини.

У зв`язку з викладеним дана справа має розглядатися за загальними правилами територіальної підсудності, тобто за місцем реєстрації відповідача.

Частиною дев`ятою статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною третьою статті 31 ЦПК України встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Отже, підстав для розгляду цієї справи Деснянським районним судом міста Києва не встановлено.

З огляду на наведене, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Солом`янського районного суду міста Києва та підлягає передачі на розгляд вказаному суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 31, 187 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 754/6261/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів передати на розгляд Солом`янському районному суду міста Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.06.2023.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак