Справа № 362/4724/19
Провадження № 4-с/357/7/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю.В.,

за участю:

представник заявника (стягувача) адвокат Огородник К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Кредит» про визнання бездіяльності державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенець Євгенія Сергійовича незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року представник ТОВ «Пан Кредит» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою, в якій просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльністю нездійснення передачі на реалізацію майна належного боржнику, а саме 47/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав наведених у листі за вих. № 111439 від 25.11.2022; 2) зобов`язати державного виконавця ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), у якого на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 66555059, встановити чи є боржник у виконавчому провадженні № 66555059 ОСОБА_1 одним з батьків дітей, зареєстрованих в описаному житловому приміщенні (або особою, яка їх замінює); 3) у разі встановлення того, що боржник у виконавчому провадженні № 66555059 ОСОБА_1 не є одним з батьків дітей, зареєстрованих в описаному житловому приміщенні (або особою, яка їх замінює), зобов`язати державного виконавця передати на реалізацію майно належне боржнику, а саме 47/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та описано 20.01.2022 постановою державного виконавця ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Левенець Є.С. № 66555059; 4) у разі встановлення того, що боржник у виконавчому провадженні № 66555059 ОСОБА_1 є одним з батьків дітей, зареєстрованих в описаному житловому приміщенні (або особою, яка їх замінює), зобов`язати державного виконавця звернутись до відповідного органу опіки та піклування за дозволом на реалізацію житлової нерухомості, право на користування якою мають діти.

В обґрунтування скарги зазначено, що 26.08.2021 державним виконавцем ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району ЦМУ МЮ (м. Київ) Левенцем Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66555059 при примусовому виконанні мирової угоди, затвердженої ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2021 у справі № 362/4724/19. Під час примусового виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем виявлено нерухоме майно, яке належить боржнику, а саме 47/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведено оцінку описаного та арештованого майна. 21.11.2022 представник стягувача звернувся до ВДВС із клопотанням про невідкладну передачу на реалізацію арештованого майна, однак вказане майно так і не було передане на реалізацію, оскільки за змістом листа ДВС за вих. № 111439 від 25.11.2022 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано троє неповнолітніх дітей. Представник скаржника ознайомився з матеріалами ВП 15.02.2023. Вказує про відсутність дій державного виконавця, спрямованих на встановлення факту, чи є боржник одним з батьків, зареєстрованих в описаному приміщенні дітей, а також про те, що державний виконавець звертався б до відповідного органу опіки за отриманням дозволу на передачу описаного житлового приміщення на реалізацію. Вказує, що бездіяльність державного виконавця є протиправною, оскільки порушує принцип обов`язковості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Листом від 27.02.2023 стягувача, боржника і державного виконавця повідомлено про розгляд скарги 28.03.2023.

27.03.2023 боржник у виконавчому провадженні № 66555059 ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки бажає бути присутньою в судовому засіданні при розгляді, однак не може через те, що перебуває за межами України. Вказане клопотання судом задоволено, засідання відкладено.

В подальшому, 19.04.2023 та 22.05.2023 від представника ОСОБА_1 - адвоката Погребняк В.О., на адресу суду надходили клопотання про відкладення судових засідань з підстав необхідності ознайомитися з матеріалами справи або участі його в інших судових засіданнях. Вказані клопотання судом були задоволені, а судові засідання відкладені.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою представника боржника від 04.05.2023, поданою через підсистему "Електронний суд", його було підключено до справи, як учасника справи, надано доступ до її матеріалів.

30.05.2023 ОСОБА_2 в черговий раз звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового засіданні з підстав його участі в іншій справі, однак судом у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, надав пояснення. Додатково зазначив, що лист ДВС № 111439 від 25.11.2022 вважає повною відмовою у проведенні подальших дій щодо майна боржника, при цьому виконавець не встановив чи є зареєстровані діти спорідненими боржнику, оскільки згідно з практикою Верховного Суду це має значення. На час розгляду скарги не відбулось жодних дій для виконання рішення суду, ДВС та Шаповал не надіслали жодних заперечень щодо скарги, вважав подані клопотання про відкладення затягуванням часу. Також вказав, що спірний будинок складається з декількох часток, які належать різним власникам, які проживають в будинку зі своїми родинами, тому зареєстровані в будинку діти належать до родин інших власників, а не боржника за виконавчим провадженням.

Державний виконавець, боржник та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені, правом на подання письмових заперечень щодо скарги не скористались.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2021 по справі № 362/4724/19 2/357/1039/21 визнано та затверджено мирову угоду, укладену 20.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пан кредит», в особі Генерального директора Медведь Т.Ю. та ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан кредит», в особі Генерального директора Медведь Т.Ю., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № КД-0008/03-19/2105 від 20.03.2019 в розмірі 850 841,59 грн.

Вказана ухвала набрала законної сили 07.05.2021.

26.08.2021 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенцем Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66555059 при виконанні ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 362/4724/19 2/357/1039/21 від 20.04.2021 та проведено дії по перевірці майнового стану боржника.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 323238058 від 17.02.2023, за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано 47/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав з індекним номером 38635008 від 09.03.2016, підстава: дублікат договору купівлі-продажу 672 від 23.02.2016, реєстраційний номер об`якта нерухомого майна: 03.

Співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 - 10/100 частин, ОСОБА_4 - 25/100 частин, та ОСОБА_5 - 18/100 частин.

20.01.2022 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенцем Є.С. винесено постанову у виконавчому провадженні № 66555059 про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт з правом бережного користування на 47/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать боржнику ОСОБА_1 , зберігачем майна призначено ОСОБА_6 .

22.07.2022 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенцем Є.С. винесено постанову у виконавчому провадженні № 66555059 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання та 21.10.2022 - постанову про звернення стягнення на майно боржника, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження № 66555059 від 20.04.2023.

21.11.2022 представник стягувача ТОВ «Пан кредит» Огородник К.Я. звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про передачу на реалізацію описаного майна боржника.

25.11.2022 Відділом державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом за вих. № 111439 повідомлено, що здійснити передачу описаного майна боржника на електронні торги ДП «Сетам» неможливо у зв`язку з тим, що згідно з довідкою Управління адміністративних послуг БМР № 15.1-11/2141 від 27.10.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано троє неповнолітніх дітей.

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг БМР № 15.1-11/2141 від 27.10.2022, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано троє неповнолітніх дітей: 2007 р.н., 2010 р.н. та 2019 р.н., персональні дані про яких не можуть бути поширені без згоди їх законних представників.

При вирішенні скарги суд виходить з наступного.

Метою виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження є примусове виконання судових рішень (стаття 1 і 2 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон № 1404-VIII)).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України передбачено, що одним із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч. 1 до Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012 року).

Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону про виконавче провадження).

Положення статті 18 Закону № 1404-VIII передбачають, що державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати інформацію, в тому числі конфіденційну, яка стосується особи боржника та його майнового стану.

Одним із заходів примусового виконання рішення, передбачений положеннями статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкт інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до частини сьомої статті 48 Закону № 1404-VIII, у разі якщо сума що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

У свою чергу частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні № 66555059 ОСОБА_1 має на підставі ухвали суду зобов`язання перед стягувачем ТОВ «Пан Кредит» на суму 850 841,59 грн. Державним виконавцем при проведенні виконавчих дій було виявлено, що боржнику на підставі права спільної власності належить 47/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У будинку зареєстровано троє неповнолітніх дітей.

Оскільки в справі, що розглядається, спірне майно не є об`єктом іпотеки, а реалізується в рахунок погашення зобов`язання боржника, яке виникло відповідно до умов статті 526 ЦК України, тому правове питання полягає в контексті необхідності отримання держаним виконавцем дозволу органу опіки і піклування на примусову реалізацію житлової нерухомості, право на користування якою мають діти.

Відповідно до статті 12 Закону України «Пре основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які її замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно де закону.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Аналогічна заборона передбачена і частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства».

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина перша статті 405 ЦК України).

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі), що передбачено абзацом десятим пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/2943.

Подання такого дозволу виконавцем передбачено також пунктом 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту від 02.04.2012 № 512/5, згідно з яким, у разі передачі на реалізацію нерухомою майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Вказане узгоджується з позицією, зазначеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19.

Даною постановою Великої Палати Верховного Суду також зауважено, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх дітей.

З огляду на вказане, захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також - суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування.

Отже, державний виконавець у виконавчому провадженні № 66555059 повинен був звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування якою мають діти.

В матеріалах справи наявна довідка Управління адміністративних послуг БМР з посиланням на конфіденційність персональних даних неповнолітніх дітей: 2007 р.н., 2010 р.н. та 2019 р.н., що зареєстровані за адресою будинку, часта у якому належить боржнику.

Разом з цим, дана відмова є порушенням гарантованого права виконавця на одержання інформації, в тому числі конфіденційної, яка стосується особи боржника та його майнового стану, а тому державний виконавець повинен був вчинити дії щодо усунення вказаного порушення (вимагати пояснень, застосувати санкції, звернутись до суду тощо).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що виконавцем не вжито передбачених законом заходів щодо примусового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, після проведення опису та арешту майна боржника.

Разом з тим, з`ясування обставини, що боржник у виконавчому провадженні № 66555059 ОСОБА_1 не є одним з батьків дітей, зареєстрованих в описаному житловому приміщенні (або особою, яка їх замінює), передбачає безумовну передачу державним виконавцем на реалізацію спірного майна боржника, тому суд вважає такі вимоги скаржника передчасними, враховуючи при цьому фактичні обставини даної справи, не встановлені державним виконавцем відомості, а також висновки суду в частині задоволення скарги.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Керуючись ст. 13, 353, 354, 447, 451, 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Кредит» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенець Євгенія Сергійовича в межах виконавчого провадження № 66555059 щодо нездійснення дій для передачі на реалізацію майна належного боржнику, а саме 47/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав наведених у листі за вих. № 111439 від 25.11.2022.

Зобов`язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якого на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 66555059, встановити чи є ОСОБА_1 одним з батьків дітей, зареєстрованих в описаному житловому приміщенні (або особою, яка їх замінює).

У разі встановлення обставини, що ОСОБА_1 є одним з батьків дітей, зареєстрованих в описаному житловому приміщенні (або особою, яка їх замінює), зобов`язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернутись до відповідного органу опіки та піклування в межах виконавчого провадження № 66555059 з метою отримання дозволу на реалізацію 47/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належних боржнику ОСОБА_1 , право користування якою мають діти.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали (судового рішення), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.06.2023.

Суддя А. Ю. Цуранов