Провадження № 2/727/220/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Одовічен Я.В.

За участю секретарів: Філатової К.А., Гермак К.О.

Позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: Микитюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування.

Посилався на те, що йому належить на праві власності автомобіль марки «Ауді А6» р.н. НОМЕР_1 .

23.01.2022 року о 14 год. 23 хв. у дворі будинку №92Д по Проспекту Незалежності в м.Чернівці ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 , під час об`їзду транспортного засобу марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу, та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 , після чого автомобіль марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 по інерції руху здійснив наїзд на припаркований у дворі належний позивачу транспортний засіб марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 . Внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав численних пошкоджень.

Про настання страхового випадку було одразу повідомлено ТДВ «Страхова група «Оберіг», ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп".

Пошкодження належного йому автомобіля було оглянуто спеціалістами обох страхових компаній.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.04.2022 року у справі про адміністративне правопорушення №727/746/22, яка набрала законної сили 10.05.2022 року, ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 була застрахована у страховика ТДВ «СГ «Оберіг» за страховим полісом ЕР -205223754.

Також, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.04.2022 року у справі про адміністративне правопорушення №727/741/22, яка набрала законної сили 10.05.2022 року, ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 була застрахована у страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за страховим полісом ЕР - 204649124.

З метою визначення вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту на його замовлення було складено висновок експертного дослідження Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 14.03.2022 року №ЕД-19/126-22/15-АВ, відповідно до якого визначено, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля станом на 23.01.2022 року складає 216731 грн. 42 коп., а вартість матеріального збитку завданого позивачу, як власнику автомобіля, на 23.01.2022 року становить 77445 грн. 00 коп.

Зважаючи на вину обох водіїв у настанні ДТП в рівній мірі, ним було скеровано до двох страховиків заяви про виплату страхового відшкодування з відповідними документами у рівних частках. Зокрема, позивач вважає, що розмір майнової шкоди, завданої йому як власнику пошкодженого автомобіля, підлягає відшкодуванню страховиками, забезпечених транспортних засобів, в рівних частках, а саме по 38722 грн. 50 коп. кожним.

Вказував на те, що ним на електронну адресу відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» після звернення щодо страхового випадку та необхідності виплати страхового відшкодування, 25.01.2022 року, 20.05.2022 року, 24.05.2022 року та 27.05.2022 року було скеровано всі необхідні документи.

Однак, листом №0706-02 від 07.06.2022 року ТДВ «СГ «Оберіг» відмовило йому у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю доказів настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну йому, як власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 .

Крім того, позивач звернувся до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про виплату страхового відшкодування та усіма необхідними документами.

У відповідь на його заяву від відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його рахунок надійшли грошові кошти у розмірі 31233 грн. 59 коп. На його звернення відповідачем було повідомлено, що йому відшкодовано 50% збитків, а для відшкодування решти суми збитків йому необхідно звернутися до страхової компанії ТДВ «СГ «Оберіг». Також страхова компанія повідомила, що згідно звіту ФОП ОСОБА_4 №2201 вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 169102,05 грн. та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7, розмір матеріального збитку, завданого йому становить 62517 грн. 17 коп. Тобто, страховиком не було взято до уваги висновок експертного дослідження Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 14.03.2022 року №ЕД-19/126-22/15-АВ.

МТСБУ на його звернення повідомило, що порушень у рішенні, прийнятому ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування 50% спричиненої шкоди не вбачається, оскільки саме інерція руху транспортного засобу марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 після зіткнення з автомобілем марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 (водії яких порушили Правила дорожнього руху) призвела до пошкодження належного позивачу транспортного засобу марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 .

Незважаючи на це, у відповіді від 04.10.2022 року на його повторне звернення, ТДВ «СГ «Оберіг» повторно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у сумі 38722 грн. 50 коп.

Вважає, що у зв`язку з безпідставною відмовою у виплаті страхового відшкодування настає відповідальність страховиків, передбачена п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки заява про страхове відшкодування до ТДВ «СГ «Оберіг» фактично була ним подана 20.05.2022 року, а тому з врахуванням 90-денного строку з 21.08.2022 року з невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 38722 грн. 50 коп. підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 5728 грн. 81 коп.

Крім того посилався на те, що заява про страхове відшкодування до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» фактично була ним подана 19.05.2022 року і за вказаним відповідачем було виплачено лише частину страхового відшкодування у розмірі 31233 грн. 59 коп., то з невиплаченої суми відшкодування у розмірі 7488 грн. 91 коп., з врахуванням 90-денного строку, з 20.08.2022 року підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 1118 грн. 21 коп.

Зазначив, що зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Так, у рахунок відшкодування майнових втрат за невиконання грошового зобов`язання з відповідачів підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати в наступному розмірі з суми невиплаченого страхового відшкодування, а саме: з ТДВ «СГ «Оберіг»: інфляційні втрати у розмірі 1722 грн. 18 коп. та 3% річних у розмірі 343 грн. 73 коп.; з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»: інфляційні втрати у розмірі 333 грн. 07 коп. та 3% річних у розмірі 67 грн. 09 коп.

Просив стягнути з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь 7488 грн. 91 коп. страхового відшкодування, згідно полісу ЕР -205223754, 67 грн. 09 коп. 3% річних, 333 грн. 07 коп. інфляційних втрат, 1118 грн. 21 коп. пені; 507 грн. 60 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Стягнути з відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» на його користь 38722 грн. 50 коп. страхового відшкодування, згідно полісу ЕР - 205223754, 343 грн. 73 коп. 3% річних, 1722 грн. 18 коп. інфляційних втрат, 5728 грн. 81 коп. пені; 507 грн. 60 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Ухвалою суду від 26.12.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

23.01.2023 року до суду надійшов відзив від відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». У відзиві представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що відповідачем із метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 з урахування зносу було замовлено проведення відповідних оцінювань у ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №2201 від 26.05.2022 року, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ФОП ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , складає 62517 грн. 17 коп., з урахуванням ПДВ на запасні частини.

У зв`язку з тим, що страхувальником ТДВ «СГ «Оберіг» та страхувальником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було разом порушено Правила дорожнього руху та у кожного із страхувальників вбачалася вина у вчиненні ДТП та завданні шкоди транспортному засобу марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату у розмірі 50% від загальної суми завданих збитків. Тому сума страхового відшкодування склала 31233 грн. 59 коп. та була в повному обсязі виплачена позивачу.

Зазначив, що розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову у здійсненні страхового відшкодування. При цьому розмір страхової виплати з особою, яка завдала шкоди, страховик узгоджувати не зобов`язаний.

При цьому, позивач не наводить аргументи, чому суд має визнати належним і допустимим доказом експертизу з боку позивача та не наводить аргументів недостовірності звіту відповідача.

Просив відмовити у задоволенні позову до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідачем ТДВ «СГ «Оберіг» до суду було подано відзив 31.01.2023 року. У відзиві відповідач позов не визнав. Посилався на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 була застрахована у страховика ТДВ «СГ «Оберіг» за страховим полісом ЕР -205223754.

Однак, до позовної заяви не долучено жодного доказу настання цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 за шкоду заподіяну власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 .

Тому вважає, що вимоги позивача є недоведеними належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Окрім того, вважає, що надані позивачем сторінки висновку експертного дослідження від 14.03.2022 року не можуть бути підгрунттям для здійснення розрахунку розміру страхового відшкодування.

Також вказував на те, що станом на дату подання відзиву на позовну заяву відповідач не отримував заяви про виплату страхового відшкодування від позивача, а тому страхова справа знаходиться на стадії страхового врегулювання.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року було призначено розгляд даної справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

07.03.2023 року за клопотанням позивача у справі було призначено судово-транспортну експертизу.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача «ТДВ «Страхова компанія «Оберіг» позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що експертом було складено 23.03.2023 року висновок, у якому визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з урахуванням ПДВ. Звертав увагу суду на те, що позивачем не було подано доказів того, що пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано, а тому відповідно до вимог ст.36 Закону сума відшкодування повинна бути зменшена на суму податку на додану вартість. Окрім того, вказував на те, що фактично заяву про виплату страхового відшкодування СК «Оберіг» одержало лише 16.09.2022 року, проте надані позивачем додаткові документи до заяви не були належним чином посвідчені. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Експерт ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що вартість матеріального збитку у висновку №СЕ-19/126-23/2152-АВ було ним визначено з урахуванням ПДВ за формулою, зазначеною на сторінці 18 висновку. Для визначення розміру ПДВ, на який необхідно зменшити суму шкоди, слід зменшити вартість запчастин на 20% (ставка ПДВ).

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/741/22 від 28.04.2022 року, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України і у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення провадження по адміністративній справі закрито (а.с.17-18).

Постановою суду було встановлено, що 23.01.2022 року о 14 год. 23 хв. у дворі будинку №92Д по Проспекту Незалежності в м.Чернівці ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 , під час об`їзду транспортного засобу марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу, та здійснив зіткнення, не дотримався бокового інтервалу, під час зіткнення автомобіль марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 по інерції руху здійснив наїзд на припаркований у дворі транспортний засіб марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 . Три автомобілі зазнали механічних ушкоджень, чим завдано матеріальних збитків.

Крім того, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/746/22 від 28.04.2022 року, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України і у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення провадження по адміністративній справі закрито (а.с.19-20).

Постановою суду було встановлено, що 23.01.2022 року о 14 год. 23 хв . у дворі будинку АДРЕСА_1 під час об`їзду транспортного засобу «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зікнення. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.13.3 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час розгляду справи в суді вказані постанови є чинними, не скасовувалися, а тому суд вважає встановленим факт вини водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.01.2022 року о 14 год. 23 хв. в м.Чернівці у дворі будинку №92Д по Проспекту Незалежності.

Судом також встановлено, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-204649124 зі строком дії з 25.06.2021 року по 24.06.2022 року, включно, забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 . Поліс укладено між страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та страхувальником ОСОБА_3 .

Сторони визначилися, що умовами цього договору є страховий випадок, тобто подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 і внаслідок якої настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором - полісом, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 гривень, розмір франшизи 0 гривень.

Також, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-205223754 зі строком дії з 01.08.2021 року по 31.07.2022 року, включно, забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 . Поліс укладено між страховиком ТДВ «Страхова група «Оберіг» та страхувальником ОСОБА_2 .

Сторони визначилися, що умовами цього договору є страховий випадок, тобто подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 і внаслідок якої настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором - полісом, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 гривень, розмір франшизи 0 гривень.

19.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.21).

З офіційною заявою про виплату страхового відшкодування до страховика ТДВ «СГ «Оберіг» позивач звернувся лише 07.09.2022 року шляхом надсилання на електронну адресу. Вказану заяву було одержано страховиком 16.09.2022 року. Зазначену обставину сторони у судовому засіданні визнали.

Відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 31233 грн. 59 коп., що сторонами у справі не заперечується.

Страховик ТДВ «СГ «Оберіг» у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 відмовив, що підтверджується повідомленням про підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування від 04.10.2022 року за №0410-09, у якому зазначило про відсутність доказів настання цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «Audi А4» д.н. НОМЕР_3 (а.с. 45-46).

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами ЦК України.

Так, положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам надані такі роз`яснення: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування (п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4).

Велика Палата Верховного Суду у п.п.40-42 своєї постанови від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 вказує, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода може бути завдана як власникам (володільцям), наприклад, транспортних засобів, так і третім особам, зокрема пасажирам, пішоходам. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у частині першій статті 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті. Приписи останньої та пункту 36.3 статті 36 Закону N 1961-IV застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини.

Отже, припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

Припис пункту 36.3 статті 36 Закону N 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

Як було встановлено судом, у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.01.2022 року о 14 год. 23 хв. у дворі будинку АДРЕСА_1 винні два водії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Шкода транспортному засобу марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, була завдана внаслідок взаємопов`язаних неправомірних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , внаслідок чого відбувся інертний рух, що призвело до наїзду автомобіля марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_2 на припаркований у дворі транспортний засіб марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 . Тобто спільними діями обох водіїв було спричинено шкоду майну потерпілого.

Цивільно-правова відповідальність обох водіїв була застрахована: ОСОБА_3 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а ОСОБА_2 - в страховика ТДВ «СГ «Оберіг».

З урахуванням вище наведеного суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню п.36.3 ст.36 Закону України N 1961-IV.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідальність повинні нести обидва відповідача-страховика у рівних частках.

Щодо розміру завданої матеріальної шкоди ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

З метою визначення вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту на виконання ухвали суду від 07.03.2023 року було складено висновок експертного дослідження Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 23.03.2023 року №СЕ-19/126-23/2152-АВ, відповідно до якого визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , з урахувааннням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості, станом на 23.01.2022 року складає 77445 грн. 00 коп., а вартість матеріального збитку завданого позивачу, як власнику автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 23.01.2022 року складає 77445 грн. 00 коп. (а.с.168-188).

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 з урахування зносу було замовлено проведення відповідних оцінювань у ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №2201 від 26.05.2022 року, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , складає 62517 грн. 17 коп., з урахуванням ПДВ на запасні частини (а.с.85-102).

До звіту оцінювача долучено акт огляду транспортного засобу від 04.02.2022 року, складений ОСОБА_7 , в якому відображено опис ушкоджень транспортного засобу марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , а саме: капот, решітка радіатора, знак на решітці радіатора, передній бампер, ліва решітка переднього бампера, передня ліва фара, молдинг решітки радіатора, молдинг передньої лівої фари, радіатор охолодження двигуна, радіатор кондиціонера, інтеркулер, панель радіатора, замок капота, переднє ліве крило, датчик тиску впускного колектора, патрубок радіатора, середня решітка переднього бампера, молдинг середньої решітки переднього бампера (а.с.101-102).

В акті наявна відмітка, що пошкодження не пов`язані з ДТП відсутні.

Акт від 04.02.2022 року підписаний ОСОБА_7 , підпис власника пошкодженого автомобіля чи його довіреної особи в акті відсутній. Так само відсутні відомості про те, що власник чи його довірена особа були ознайомлені з даним актом та були присутні під час огляду автомобіля.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, позивач посилається на висновок експертного дослідження Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 23.03.2023 року №СЕ-19/126-23/2152-АВ.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не погоджується із вказаним висновком експерта та вважає, що належним доказом завданої шкоди є саме звіт оцінювача №2201 від 26.05.2022 року, що був складений на їх замовлення.

Даючи оцінку аргументам сторін, суд зазначає наступне:

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Згідно частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ регулюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", яка затверджена наказом N 142/5/2092 МЮУ та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року .

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин(п.1.3).

Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Згідно п. 5.1 розділу 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Відповідно до вимог п. 5.2 "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Надаючи оцінку наявному в матеріалах справи звіту №2201 від 26.05.2022 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ФОП ОСОБА_4 , на предмет відповідності його вимогам "Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", яка затверджена наказом N 142/5/2092 МЮУ та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року, суд звертає увагу на наступне.

Так, звіт №2201 від 26.05.2022 року було складено оцінювачем ФОП ОСОБА_4 на підставі акту огляду транспортного засобу від 04.02.2022 року, складеного ОСОБА_7 .

Таким чином, оцінювач ФОП ОСОБА_4 особисто безпосередньо не оглядав пошкоджений транспортний засіб марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 . У звіті відсутні будь-які фотографічні зображення і дані, що підтверджують перелік пошкоджень пошкодженого автомобіля.

Окрім того, під час огляду автомобіля не було забезпечено присутності його власника ОСОБА_1 , який не погоджується з переліком зазначених у ньому пошкоджень транспортного засобу.

Натомість, у висновку експерта від 23.03.2023 року №СЕ-19/126-23/2152-АВ, наявна ілюстративна таблиця із зображень пошкоджень транспортного засобу марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що експерт безпосередньо оглядав автомбіль, перелік ушкоджень транспортного засобу є відмінним від ушкоджень зазначених в акті від 04.02.2022 року.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що звіт оцінювача ФОП ОСОБА_4 №2201 від 26.05.2022 року є недопустимим доказом у справі та не може бути прийнятий до уваги судом.

Отже, визначаючи розмір завданої позивачу шкоди, суд бере до уваги висновок експерта від 23.03.2023 року №СЕ-19/126-23/2152-АВ.

Таким чином, розмір завданої ОСОБА_1 шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість становить 77445 грн. 42 коп.

Разом із тим, представник відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» не погодився із визначеним розміром відшкодування з тих підстав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження здійснення ремонту його автомобіля, а отже розмір шкоди має бути визначений без врахування ПДВ.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням податку на додану вартість виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником податку на додану вартість.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником податку на додану вартість, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 619/2671/16-ц, провадження № 61-20878св18; від 11 грудня 2019 року у справі № 206/5271/14-ц, провадження № 61-27551св18.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем здійснено ремонт автомобіля та під час проведення ремонтних робіт понесені витрати зі сплати податку на додану вартість.

За таких умов, покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування цієї суми є необґрунтованим.

Тому, сума матеріальної шкоди у розмірі 77445 грн. 42 коп., визначена висновком експерта підлягає зменшенню на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Так, як вбачається з висновку судової експертизи від 23.03.2023 року №СЕ-19/126-23/2152-АВ, експертом вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 було розраховано за формулою: Сврз= СР(вартість ремонтних робіт)+СМ (вартість необхідних для ремонту матеріалів)+СД (вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту)*(1-Ез (фізичний знос) (Сврз=5310 грн. 00 коп.+12440 грн.82 коп.+198980 грн. 60 коп. *(1-0,7)=77445 грн. 00 коп.

Із даних складових формули, як роз`яснив допитаний у судовому засіданні експерт, ним було нараховано ПДВ у розмірі 20% на вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням чого визначено її у розмірі 198980 грн. 60 коп.

Таким чином, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, у розмірі 198980 грн. 60 коп. підлягає зменшенню на 20% (х=198980,60*20/100), що становить 39796 грн. 12 коп. Тобто, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту без урахування ПДВ становить 159184 грн. 48 коп. (198980 грн. 60 коп. 39796 грн. 12 коп.)

З урахуванням зазначеної формули, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Audi А6» д.н. НОМЕР_1 , без ПДВ становить: Сврз=5310 грн. 00 коп.+12440 грн.82 коп.+159184 грн. 48 коп. *(1-0,7)=65506 грн. 16 коп.

Отже, кожен із відповідачів мав сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 32753 грн. 08 коп.

Як було встановлено судом відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 31233 грн. 59 коп. Тому, страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не було виплачено страхове відшкодування у розмірі 1519 грн. 49 коп.

Відповідач ТДВ «Страхова група «Оберіг» відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, а тому з страховика підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 32753 грн. 08 коп.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з страховиків пені згідно п.36.5 ст.36 Закону № 1961-IV суд зазначає наступне:

У пункті 35.1 статті 35 Закону зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

У пункті 36.5 статті 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Із долученого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 20.08.2022 року по 06.12.2022 року, а з відповідача ТДВ СГ «Оберіг» за період з 21.08.2022 року по 06.12.2022 року.

Судом встановлено, що з офіційною заявою про виплату страхового відшкодування до страховика ТДВ «СГ «Оберіг» позивач звернувся лише 07.09.2022 року шляхом надсилання на електронну адресу. Вказану заяву було одержано страховиком 16.09.2022 року. Отже, право на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у ОСОБА_1 виникло з 16.12.2022 року. Проте, з позовними вимогами про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з ТДВ «СГ «Оберіг» за період з 16.12.2022 року позивач до суду не звертався, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до страховика ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про виплату страхового відшкодування 19.05.2022 року, а тому визначений ним період нарахування є вірним. Згідно проведеного розрахунку на невиплачену суму страхового відшкодування 1519 грн. 49 коп. за період з 20.08.2022 року по 06.12.2022 року стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 226 грн. 88 коп.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України.

Згідно проведеного розрахунку на невиплачену суму страхового відшкодування 1519 грн. 49 коп. за період з 20.08.2022 року по 06.12.2022 року стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 13 грн. 61 коп. та інфляційні втрати у сумі 78 грн. 69 коп.

Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (код ЄДРПОУ - 39433769), що розташоване в м.Київ вул.Васильківська, 14, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючого в АДРЕСА_2 , страхове відшкодування в розмірі 32753 грн. 08 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (код ЄДРПОУ - 24175269), що розташоване в м.Київ вул.Глибочицька, 44, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючого в АДРЕСА_2 , страхове відшкодування в розмірі 1519 грн. 49 коп., 13 грн. 61 коп. 3% річних, 78 грн. 69 коп. інфляційних втрат, 226 грн. 88 коп. пені, а всього 1838 грн. 67 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (код ЄДРПОУ - 39433769), що розташоване в м.Київ вул.Васильківська, 14, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (код ЄДРПОУ - 24175269), що розташоване в м.Київ вул.Глибочицька, 44, на користь держави в рівних частках судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 19.05.2023 року.

Суддя Одовічен Я.В.