Провадження № 22-ц/801/977/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 рокуСправа № 127/29219/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя - доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2023 року, ухвалене у складі судді Романюк Л. Ф., повний текст рішення складено 07.02.2023 року, -

в с т а н о в и в :

16.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх. № 81814) до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в шлюбі, який на даний час розірвано.

У шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року по справі № 127/25001/22 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти в розмірі частки від усіх видів доходів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 не витрачає кошти отримані від позивача на утримання дитини, оскільки дитина ходить в одному і тому ж одязі та взутті, нові речі в дитини з`являються лише тоді коли їх купує батько. Відповідачка буває по декілька днів, не ночує вдома, і дитина в ці дні проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. Також, коли відповідача немає часто дома, дитина залишається сама, в тому числі і вночі, тому що мати веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Позивач хотів водити дитину до репетитора, але відповідачка сказала, що не потрібно, хоча успішність дитини в школі слабка.

З моменту винесення рішення про стягнення аліментів в позивача змінився сімейний стан, він одружився з ОСОБА_5 . ОСОБА_5 являється багатодітною мамою, вона разом з дітьми та позивачем проживають разом та знаходяться на утриманні позивача. Дитина ОСОБА_6 , 2009 року народження являється інвалідом, позивач несе посиленні витрати на утримання цієї дитини.

Крім того, значно погіршився стан здоров`я позивача, що підтверджується медичною документацією.

Нарахована виконавчою службою сума у 4000,00 грн. є не під`ємною для позивача.

Виходячи з наведеного, положень статті 192 СК України, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів згідно з судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року по справі № 127/25001/22 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року з частки від усіх видів доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на 1/6 частку від усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з момент набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2023 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 06.04.2023 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 3002), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було враховано погіршення стану здоров`я позивача (у позивача діагностовано виразкову хворобу шлунку та призначено високовартісне лікування, хвороба позивача є хронічною та має тривалий характер) та наявність на його утриманні інших осіб (дружини, яка вагітна, та її трьох неповнолітніх дітей). Позивач не працює та не отримує доходів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

У справі встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2011 року. / а.с.7/

В шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року по справі № 127/25001/22 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуті аліменти в розмірі частки від усіх видів доходів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття /а. с. 13-14/.

24.11.2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.11.2022 року /а. с. 9/.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серій: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ОСОБА_5 є матір`ю: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дітей відповідно вказані: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 /а. с. 10-12/.

Відповідно до довідки №122 Гнатківської сільської лікарської амбулаторії від 26.12.2022 року за підписом лікаря ОСОБА_12 . ОСОБА_1 хворіє та потребує довготривалого лікування. /а. с. 15/.

Відповідно до довідки від 07.12.2022 року старости Гнатківського старостинського округу, малолітні та неповнолітні діти ОСОБА_5 перебувають на утриманні її чоловіка ОСОБА_1 /а. с. 17/.

Дитина ОСОБА_6 , 2009 року народження являється інвалідом /а. с. 21/.

Відповідно до довідки № 106 Гнатківської сільської лікарської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини Томашпільського району Вінницької області від 15.02.2023 року ОСОБА_1 хворів і знаходився на денному стаціонарі з 06.02.2023 року по 15.02.2023 року та отримав лікування /а. с. 53/.

Відповідно до довідки № 161 Гнатківської сільської лікарської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини Томашпільського району Вінницької області від 20.03.2023 року ОСОБА_1 дійсно хворів і звертався за амбулаторною допомогою /а. с. 52/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги, оскільки наявність на утриманні інших дітей, не може бути підставою для погіршення становища дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів. Крім цього, у дітей дружини позивача ОСОБА_5 є батьки, і обов`язок по утриманню дітей покладено законом саме на них.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ґрунтується на повному з`ясування обставин справи, зроблений за правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України позовні вимоги, оскільки наявність у теперішньої дружини позивача інших дітей не доводить того факту, що дані діти перебувають на утриманні ОСОБА_1 ..

Допустимих доказів на підтвердження даної обставини (рішення суду про усиновлення, сплату аліментів, тощо) позивачем суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У свою чергу, суд першої інстанції вірно вказав, що наявність у платника аліментів інших дітей, у яких є батьки, не може бути підставою для погіршення становища рідної дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів. Судом першої інстанції вірно враховано ту обставину, що у дітей дружини позивача ОСОБА_5 є батьки, і обов`язок по утриманню дітей покладено законом саме на них.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано погіршення стану здоров`я позивача (діагностовано виразкову хворобу шлунку та призначено високовартісне лікування, хвороба позивача є хронічною та має тривалий характер), суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду, оскільки не зазначення у рішенні суду оцінки групі медичних доказів не призвело до неправильного вирішення справи, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України це не є підставою для скасування рішення суду.

Оцінюючи наданні позивачем довідки медичних закладів колегія суддів вважає їх неналежними доказами на підтвердження факту погіршення матеріального становища позивача через важку хворобу, оскільки дані довідки не містять інформації про понесені позивачем витрати на лікування та, що лікування є тривалим і потребує значних фінансових затрат. / а.с. 15, 52, 53/

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач не працює та не отримує доходів також не є достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, адже ОСОБА_1 є особою працездатного віку, а тому зобов`язаний як батько утримувати свою малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліментами, яка потребує такої допомоги.

Виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Відповідно до статті 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини.

Зменшення ж розміру стягнутих аліментів з позивача може негативно вплинути на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується також суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2023 року у даній справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2023 року у даній справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський