ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4069/23 Справа № 211/3643/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 211/3643/22

провадження № 22-ц/803/4069/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 211/3643/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року (суддя Сарат Н.О.),ухвалене в приміщенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 20 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він більше 15 років працював у шкідливих підземних умовах прохідником у Спеціалізованому виробничому комбінаті «Кривбасшахтопроходка», яке з 12.08.1987 року реорганізовано в Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка». Тобто, правонаступником Спеціалізованого виробничого комбінату Кривбасшахтопроходка» є Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка». За період роботи у Спеціалізованому виробничому комбінаті «Кривбасшахтопроходка», потім Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка», у нього виникло професійне захворювання, пов`язане саме з роботою на даному підприємстві. Згідно з витягом з Акту огляду у ЛТЕК від 19.12.1995 року, йому первинно встановлено ступніть втрати професійної працездатності 25% у зв`язку з професійним захворюванням. Потреби в додаткових видах допомоги - оздоровлення в профілакторії. Згідно Виписки з Акту огляди у ВТЕК від 19.12.2001 року, йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% у зв`язку з професійним захворюванням з 01 січня 2002 р. безстроково. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Також зазначив, що комбінат «Кривбасшахтопроходка» ліквідовано, що підтверджується Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року, справа № 5005/3992/2011. Згідно з витягом станом на 05.10.2022 року Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка» припинено. Тобто, дане підприємство припинено без правонаступників. Вважав, що у зв`язку із ліквідацією Державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка», із вимогою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків він має право звернутись до органів державного соціального страхування, а саме до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь 130 000,00 грн в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 , задоволено частково: стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів, в сумі 40 000,00 грн. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Судове рішення мотивоване фактом доведеності спричинення позивачу моральної шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров`я. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру захворювання, фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалістю, тяжкістю, а також істотністю вимушених змін у життєвих стосунках позивача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір моральної шкоди з 40 000,00 грн до 130 000,00 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, не в повному обсязі оцінив моральні страждання позивача, зокрема судом не надано належної уваги тяжкості завданої шкоди, оскільки 20% втрати професійної працездатності, на думку скаржника, свідчить про безповоротність втрати здоров`я та неможливість відновлення стану здоров`я, внаслідок чого встановлений розмір є недостатнім для справедливого відшкодування його моральних страждань.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивачем не доведено підстав цивільно-правової відповідальності, а саме, факту протиправних дій або бездіяльності, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями, вини управління Фонду, а також вказано про відсутність законодавчих підстав відшкодування моральної шкоди саме Фондом.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 працював у шкідливих підземних умовах прохідником у Спеціалізованому виробничому комбінаті «Кривбасшахтопроходка», що не оспорюється відповідачем, яке з 12.08.1987 року реорганізовано в Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка». Тобто, правонаступником Спеціалізованого виробничого комбінату Кривбасшахтопроходка» є Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка».

Внаслідок впливу на позивача шкідливих виробничих факторів під час його роботи у нього було виявлено професійні захворювання: вібраційна хвороба першої ст. з периферичним ангіодистонічним сидромом з акрангіоспазмами, двосторонній кокхлеоневрит легкої ст., приглухуватість Іст. Зокрема, у позивача скарги на суглобовий біль, переважно в руках та колінних суглобах, парестезії в руках, поперековий біль, згідно виписки з історії хвороби (Позивач знаходився в клініці інституту гігієни праці і профзахворювань з 27.11.1995 по 15.12.1995р.). Згідно виписки з історії хвороби, співвідношення горизонтальних та повстаючих виробок при бурінні 1:1. Також встановлено діагноз вібраційна хвороба першої ст. з периферичним ангіодистонічним синдромом верхніх кінцівок та наявністю акрангіоспазмів. Двосторонній кокхлеоневрит легкої ст., приглухуватість Іст. Хвороба професійна, причини несприятливі умови праці на комбінаті «Кривбасшахтопроходка» в ШСУ№1, де позивач працював 13 років 8 місяців прохідником-підривником.

Згідно з повідомленням про хронічне професійне захворювання виробничим фактором, що викликав захворювання є вібрація, шум: найменування підприємства п/о Кривбасшахтопроходка ШМУ № 1; дата встановлення остаточного діагнозу 07.12.1995 року.

Згідно витягу з Акту огляду у ЛТЕК від 19.12.1995 року, позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25% у зв`язку з професійним захворюванням. Потреби в додаткових видах допомоги - оздоровлення в профілакторії.

Згідно Виписки з Акту огляди у ВТЕК від 09.01.1997 року, позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% у зв`язку з професійним захворюванням. Потреби в додаткових видах допомоги - оздоровлення в профілакторії.

Згідно Виписки з Акту огляди у ВТЕК від 15.12.1997 року, позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% у зв`язку з професійним захворюванням. Потреби в додаткових видах допомоги - оздоровлення в профілакторії.

Згідно Виписки з Акту огляди у ВТЕК від 02.12.1998 року, позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% у зв`язку з професійним захворюванням.

Згідно Виписки з Акту огляди у ВТЕК від 02.12.1999 року, позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% у зв`язку з професійним захворюванням.

Згідно Виписки з Акту огляди у ВТЕК від 19.12.2001 року, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% у зв`язку з професійним захворюванням з 01 січня 2002 року безстроково.

Комбінат «Кривбасшахтопроходка» ліквідовано, що підтверджується ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року, справа № 5005/3992/2011.

Відповідно до витягу станом на 05.10.2022 року Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка» припинено. Дане підприємство припинено без правонаступників.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судове рішення мотивоване фактом доведеності спричинення позивачу моральної шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров`я. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру захворювання, фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалістю, тяжкістю, а також істотністю вимушених змін у життєвих стосунках позивача.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII «Про охорону праці», КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з пунктом 1 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої працівникові ушкодженням здоров`я, в зв`язку із виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472, що діяли на час виникнення правовідносин, власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків (надалі ушкодження здоров`я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини, а умови праці не є причиною моральної шкоди. Доказом вини власника можуть бути: акт про нещасний випадок на виробництві або акт про професійне захворювання; висновок службових осіб (органів), які здійснюють контроль і нагляд за охороною праці та дотриманням законодавства про працю, або профспілкового органу щодо причин ушкодження здоров`я; медичний висновок про професійне захворювання; вирок або рішення суду, постанова прокурора, висновок органів дізнання або попереднього слідства; рішення про притягнення винних осіб до адміністративної або дисциплінарної відповідальності; рішення органів соціального страхування про відшкодування власником витрат на допомогу працівникові в разі тимчасової непрацездатності у зв`язку з ушкодженням здоров`я; показання свідків та інші докази.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року Державне спеціалізоване будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт кар`єрів «Кривбасшахтопроходка» ліквідовано.

Отже, у зв`язку із ліквідацією без правонаступника комбінату «Кривбасшахтопроходка», із регресною вимогою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків позивач має право звернутись до органів державного соціального страхування, тому Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області є належним відповідачем у справі, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 212/629/17-ц, провадження №61-36283св18, від 17 липня 2019 року у справі 212/6987/16-ц, провадження № 61-17314св18 та Верховний Суд України у постанові від 06 грудня 2017 року у справі № 212/411/17-ц.

У справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, на підставі розумності, виваженості та справедливості, виходячи із тривалості часу роботи позивача на підприємстві за шкідливих умов виробництва, обставин отримання шкоди, наявність фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність, вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану, відсоток втрати ним професійної працездатності, обґрунтовано визначився з розміром моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн. При визначенні розміру відшкодування судом враховані вимоги розумності і справедливості, роз`яснення, викладені в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що визначений судом першої інстанції розмір суми за моральну шкоду не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є безпідставними, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують. Крім того, чинним законодавством не передбачено будь-яких методик розрахунку при визначенні розміру моральної шкоди. Розмір визначається у кожному конкретному випадку окремо.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло