Справа №278/1775/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2023 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права власності на майно були задоволені.

Припинено право власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме: 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 , на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0604) площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Ліщин Житомирського району Житомирської області, та на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0622) площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0604 площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Ліщин Житомирського району Житомирської області та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0622 площею 0,25 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 .

25.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про роз`яснення ухваленого 27.02.2023 року судом рішення, зазначивши при цьому, що його резолютивна частина є незрозумілою та суперечливою для представника Департаменту реєстрації Житомирської міської ради для проведення реєстрації його права власності на вище зазначені об`єкти нерухомого майна.

Зокрема, зазначив, що державний реєстратор не може виконати рішення суду, оскільки суд припинив право власності ОСОБА_3 лише на 1/2 частину об`єктів нерухомого майна та одночасно визнав за ним право власності на цілі об`єкти того ж самого нерухомого майна. Зареєстрація за ОСОБА_1 права власності на цілі об`єкти нерухомого майна, на думку реєстратора, є неможливим, оскільки попередній власник ОСОБА_4 значиться у реєстрі прав власності як єдиний власник даних об`єктів нерухомості з повним розміром частки на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, питання про роз`яснення судового рішення вирішується без обов`язкового повідомлення учасників справи.

За приписами статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

Також зі змісту зазначеної статті вбачається, що роз`яснення судового рішення, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Сторони своєчасно були повідомлені про розгляд судом такої заяви про роз`яснення рішення. Однак станом на 09 червня 2023 року від останніх письмових заперечень та міркувань на адресу суду не надходило.

Розглянувши заяву про роз`яснення рішення суду, суд зазначає наступне.

У п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У рішенні суду від 27.02.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2016 року, однак на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29.07.2021 року, яке набрало законної сили 30.08.2021 року, шлюб між ними був розірваний.

Під час перебування сторін у шлюбі ними, як подружжям, на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року року були придбані житловий будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0604 площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0622 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вище вказаною адресою. Тобто, сторони набули спільні права на вище вказані об`єкти нерухомого майна, оскільки на момент його набуття перебували у зареєстрованому шлюбі.

В силу приписів статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Як встановлено судом ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) не спростувала презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке сторони набули на підставі відповідних договорів купівлі-продажу; крім того, визнала заявлені до неї вимоги повністю.

З врахуванням неспростованої презумпції спільності права власності подружжя на майно частки дружини та чоловіка в ньому є рівними, незалежно від того на чиє ім`я зареєстроване таке право власності у відповідному реєстрі. Реєстрація права власності як реєстраційна дія є похідною від підстави виникнення права власності на таке майно.

Таким чином, суд, припиняючи право власності ОСОБА_3 на 1/2 ідеальну частку у спільному майні, яке сторони набули на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року, створив правову підставу для реєстрації права власності ОСОБА_1 на все майно. Право власності на 1/2 ід. частку вище вказаного майна ОСОБА_1 набув на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року, тоді як право власності на іншу1/2 ід. частку вказаного майна ОСОБА_1 набув як наслідок припинення такого права власності його колишньої дружини ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року підлягає роз`ясненню із зазначенням, що в ньому йдеться про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 ідеальну частку у спільному майні подружжя, якою вона володіла на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року. Одночасно таке ж право власності на іншу 1/2 ідеальну частку вище вказаного майна виникло на підставі зазначених договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року і у ОСОБА_1 . Припиняючи право власності ОСОБА_3 на 1/2 ідеальну частку у спільному майні подружжя, суд припинив будь-яких правовий зв`язок останньої з даним майном і створив правову підставу для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на все спірне нерухоме майно, оскільки ОСОБА_1 була компенсована у грошовому еквіваленті вартість частки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Керуючись ст.271 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року задовольнити.

Роз`яснити, що у рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року йдеться про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 ідеальну частку у спільному майні, якою вона володіла на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 12.02.2022 року як у одного із подружжя. Одночасно таке ж право власності на іншу 1/2 ідеальну частку вище вказаного майна виникло на підставі зазначених договорів купівлі-продажу від 12.02.2021 року і у ОСОБА_1 як у одного із подружжя. Припиняючи право власності ОСОБА_3 на 1/2 ідеальну частку у спільному майні подружжя, оскільки позивачем сплачена компенсація за частину майна, припинено будь-який правовий зв`язок останньої з даним майном і створена правова підстава для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на все нерухоме майно.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя О. М. Дубовік