ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/760/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2132/21 Категорія: на ухвалу Ушакова К. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Сизько Борис Борисович;

відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива»;

представник відповідача - адвокат Новіков Михайло Володимирович;

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 адвокат Сизько Борис Борисович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сизька Бориса Борисовича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

в липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до СТОВ «Нива», в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті орендної плати на землю по договору оренди землі від 10 квітня 2017 року за період 2018, 2019 та 2020 років в загальній сумі 122857,10 грн.; достроково розірвати договір оренди землі від 10 квітня 2017 року, об`єктом якого є земельна ділянка загальною площею 3,1006 га, кадастровий номер :10:005:0517; зобов`язати СТОВ «Нива» повернути ОСОБА_1 указану земельну ділянку.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку, залишено без розгляду.

Ухвала суду обґрунтована тим, що ухвалою від 07 грудня 2022 року визнано обов`язковою явку у судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання особистих пояснень, про що її представника повідомлено, оскільки останній був присутній при проголошенні вказаної ухвали.

Суд першої інстанції вказав, що позивачем ухвалу суду не виконано: 23 січня та 27 березня 2023 року належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач у судові засідання з метою отримання особистих пояснень про обставини справи не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Також суд зазначив, що нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Сизько Б.Б. подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що в судовому засіданні 23 січня 2023 року він був присутній та цього ж дня ним було подано клопотання позивача про проведення судових засідань без її участі.

Суд, задовольнивши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оголосив перерву до 21 лютого 2023 року.

Вказує, що явка позивача в судове засідання, призначене на 21 лютого 2023 року судом не визнавалася обов`язковою та ним через канцелярію суду 21 лютого 2023 року подано клопотання позивача про проведення судових засідань без її участі.

Зазначає, що 21 лютого 2023 року судове засідання у даній справі не відбулося, оскільки суддя Ушакова К.М. розглядала іншу справу.

На думку апелянта, допустимі докази про те, що явка позивача ОСОБА_1 в судові засідання 23 січня та 27 березня 2023 року була визнана обов`язковою, в матеріалах справи відсутні.

Вказує, що 07 червня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, в яких письмово відповіла на запитання представника відповідача Новіков М.В. згідно його клопотання від 05 травня 2022 року.

Стверджує, що ні позивач, ні її представник не допустили другої поспіль неявки в судове засідання, та протягом усього часу розгляду цієї справи в суді першої інстанції добросовісно виконувала свої обов`язки і не втратила інтерес до її вирішення по суті.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не встановив обставин, які б свідчили про те, що позивач здійснює свої права та обов`язки недобросовісно, а неможливість приймати участь в судових засіданнях обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 постійно хворіла та потребувала сторонньої допомоги.

Зазначає, що місцевий суд в оскаржуваній ухвалі не мотивував, яким чином неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті, зважаючи на предмет та підстави заявленого позову, а також зібрані в ході розгляду справи докази.

Представник СТОВ «Нива» - адвокат Новіков М.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та стягнути судові витрати з позивача на користь відповідача.

Вказує, що ухвалою від 07 грудня 2022 року суд визнав явку позивача обов`язковою та вирішив викликати її для особистих пояснень і закон не зобов`язує суд вирішувати це питання у кожному судовому засіданні.

Вважає, що позивач навмисно не з`являлася до суду, оскільки її особисті пояснення про фактичні обставини виплати орендної плати перекреслили б позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами справи у липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10 год 00 хв на 18 серпня 2021 року. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справу постановлено розглянути в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (том 1 а.с. 15).

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року клопотання представника СТОВ «Нива» адвоката Новікова М.В. задоволено та визнано обов`язковою явку у наступне судове засідання позивача ОСОБА_1 (том 1 а.с. 104-105).

23 січня 2023 року до суду подано клопотання ОСОБА_1 про проведення судових засідань по справі № 6995/2132/21 за відсутності позивача (том 2 а.с. 32).

До указаного клопотання долучено довідку КНП Зорівської сільської ради «Мехедівська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» від 20 січня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 в даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні та потребує сторонньої допомоги (том 2 а.с. 33).

23 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 приймав участь у судовому засіданні, яке відкладено за клопотанням представника відповідача через неявку ОСОБА_1 (том 2 а.с. 34-36).

21 лютого 2023 року до суду подано клопотання ОСОБА_1 про проведення судових засідань по справі № 695/2132/21 за відсутності позивача (том 2 а.с. 39).

Згідно долученої до клопотання довідки КНП Зорівської сільської ради «Мехедівська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» від 20 лютого 2023 року, ОСОБА_1 проходить амбулаторне лікування (том 2 а.с. 40).

Як вбачається з наявної в матеріалах довідки, судове засідання у даній справі 21 лютого 2023 року о 14-15 год. не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому судовому засіданні (том 2 а.с. 41).

Про судове засідання, призначене на 27 березня 2023 року позивача повідомлено за допомогою смс-повідомлення (том 2 а.с. 43 зворот), а також за допомогою поштового зв`язку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (том 2 а.с. 49).

Представник позивача адвокат Сизько Б.Б. повідомлявся про дату судового засідання за допомогою смс-повідомлення (том 2 а.с. 42 зворот).

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 27 березня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Також суд вважав, що позивачем ухвалу суду від 07 грудня 2022 року не виконано: 23 січня 2023 року та 27 березня 2023 року належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач у судові засідання з метою отримання особистих пояснень про обставини справи не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд першої інстанції, зважаючи на повторну неявку позивача, залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду з огляду на наступне.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що ОСОБА_1 23 січня 2023 року подано до суду клопотання про проведення судових засідань у даній справі за її відсутності через перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, висновок суду першої інстанції щодо неявки позивача в судове засідання 23 січня 2023 року без повідомлення про причини такої неявки, на думку колегії суддів, є помилковим.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, вирішуючи питання, чи існували підстави для залишення позову без розгляду, потрібно з`ясувати як факт належного повідомлення позивача про останні два судові засідання, так і факт неявки позивача (його представника) саме в судові засідання, призначені на 21 лютого та 27 березня 2023 року, що свідчило б про повторний характер неявки.

Неявка саме в ці два останні судові засідання мала бути визначальною обставиною для залишення позову без розгляду.

Згідно з матеріалами справи судове засідання, призначене на 21 лютого 2023 року, не відбулося не з вини сторони позивача, а через причини, з нею не пов`язані, а саме у зв`язку із зайнятістю судді в іншому судовому засіданні, що підтверджується довідкою суду, складеною секретарем судового засідання Катериною Солдат.

Тобто, за змістом цієї довідки судове засідання, призначене на 21 лютого 2023 року, не відбулося та було відкладено з об`єктивних причин, що не залежали від дій позивача.

Указана довідка не містить інформації про неявку будь-кого з учасників справи, зокрема, про неявку сторони позивача. Відтак, не можна зробити висновок про неявку сторони позивача в це судове засідання.

В судове засідання, призначене на 27 березня 2023 року, ОСОБА_1 та її представник не з`явилися.

Оскільки судове засідання, призначене на 21 лютого 2023 року, не відбулося з незалежних від сторони позивача причин, неявка ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 27 березня 2023 року, не може оцінюватися судом як повторна.

Тобто факту повторної неявки позивача в судове засідання не було, що виключає можливість залишення її позову без розгляду.

Також апеляційний суд враховує наявність поданих ОСОБА_1 клопотань про проведення судових засідань по даній справі за її відсутності.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність ознак повторності неявки позивача у судове засідання, що є обов`язковою умовою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, оскільки судом постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сизька Бориса Борисовича задовольняє, ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сизька Бориса Борисовича задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08 червня 2023 року

Судді