Справа № 548/1020/23
Провадження № 2/548/327/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2023 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О. В.

за участю : секретаря судового засідання - Манжос Т.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна.

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначили, що вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є сином та дочкою, а відповідач ОСОБА_3 , чоловіком ОСОБА_4 , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 .

Згідно заповіту, посвідченого 21 червня 2017 року ОСОБА_5 , секретарем Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №57, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Білогорілка Лохвицького району Полтавської області, мешканки села Кузубівки Хорольського району Полтавської області, ідентифікаційний код № НОМЕР_4 , на випадок своєї смерті належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія РІ №536642, виданого Андріївською сільською радою 20.04.2001 року, земельну ділянку розміром 3,90 га, у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, заповідала нам, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкодавець ОСОБА_4 померла в селі Козубівка Лубенського району Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про її смерть Серія НОМЕР_5 .

Згідно довідки Андріївського старостинського округу виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 03.04.2023 року № 15.02-12/179 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На час її смерті за цією адресою проживали та були зареєстровані: чоловік ОСОБА_3 ,1964 р.н.; свекруха ОСОБА_6 , 1945 р.н.; син ОСОБА_2 , 1988 р.н.; дочка та онука ОСОБА_1 , 1990 р.н.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку площею 3,90 га, кадастровий номер: :00:047:0019, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області), цільове призначення- землі сільськогосподарського призначення, що належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія РІ №536642.

10.05.2023 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивачі не з"явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання відповідач не з"явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є єдиними спадкоємцями за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , які прийняли її спадщину за заповітом на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Частиною 1 статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України відповідач ОСОБА_3 , чоловік покійної як непрацездатна особа, у відповідності до частини 3 статті 1268 ЦК України набув право на обов`язкову частку спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , що становить половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом, що складає : 1/3 х 1/2 = 1/6 частки спадкового майна.

Отже, частка кожного з позивачів як спадкоємців за заповітом у рівних частках у даному спадковому майні становить 1/2 - 1/6 = 6/12 2/12= 5/12 частки спадкового майна, тому вартість частки кожного з позивачів складає: 128 157,06 х 5/12 = 53 398, 78 грн., а вартість частки відповідача становить: 128 157,06 (53 398, 78 х 2) = 21 359, 51 грн.

З повідомлення державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решта С.М. від 03 травня 2023 року за №177/01-16 слідує, що спадкова справа до майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , не відкривалась. Із довідки, виданої Андріївським старостинським округом виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, слідує, що на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 за однією з нею адресою постійно проживали: чоловік спадкодавця- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син спадкодавця- ОСОБА_2 ,дочка спадкодавця- ОСОБА_1 . Частина 3 ст.1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, вважається таким, що спадщину прийняв.

ОСОБА_4 21.06.2017 року склала заповіт на конкретне майно ( земельну ділянку розміром 3,90 га, розташовану на території Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області) на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачі , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є спадкоємцями, які прийняли спадщину на все спадкове майно за заповітом і набули кожен право на спадкування 5/12 часток спадкового майна. Окрім них спадщину прийняв спадкоємець першої черги за законом, чоловік покійної ОСОБА_3 , який є непрацездатним, тому має право на обов`язкову частку у спадщині, що становить 1/6 або 2/12 частку у спадковому майні.

На даний час між позивачами та відповідачем ОСОБА_3 виник спір щодо поділу спадкового майна, тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, вважаючи, що поділ вказаного спадкового майна між спадкоємцями належить провести у відповідності до вимог ст. 1278 ЦК України, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у власність по частці вказаного спадкового нерухомого майна, стягнувши з кожного з позивачів на його користь грошову компенсацію вартості належної 1/6 частки, що становить 10 697, 55 грн.

Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 1 статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса проживання: с. Козубівка Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса проживання: с. Козубівка Лубенського району Полтавської області) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса проживання: с. Козубівка Лубенського району Полтавської області) про поділ спадкового майна,-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,90 га, кадастровий номер: :00:047:0019, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області), цільове призначення- землі сільськогосподарського призначення, що належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія РІ №536642.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , в порядку спадкування за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,90 га, кадастровий номер: :00:047:0019, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області), цільове призначення- землі сільськогосподарського призначення, що належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія РІ №536642.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 на користь відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 , грошову компенсацію половини вартості належної йому 1/6 частки спадкового майна в сумі 10 697, 55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , на користь відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 , грошову компенсацію половини вартості належної йому 1/6 частки спадкового майна в сумі 10 697, 55 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2023 року.

Суддя : О.В. Коновод