ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м. Чернівці

справа № 726/738/23

провадження 22-ц/822/564/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Петранюк Ю.Т.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 травня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовано наступним. Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 13.01.2020 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на користь неповнолітнього сина - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, невчасно та не у повному обсязі їх сплачував. Окрім того, в даний час значно зросли витрати на утримання дитини у зв`язку з інфляцією, а також доходи позивача значно знизились, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Окрім того зазначає, що відповідач є приватним підприємцем та його місячний дохід становить 6700,00 гривень, а тому необхідно стягнути із відповідача такий розмір аліментів, який не буде нижчим від попередньо встановленого.

Враховуючи, заяву про збільшення позовних вимог, просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми в розмірі 2500 грн на 2/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 травня 2023 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 2500 грн на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 травня 2023 року скасувати, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду вважає незаконними та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що призвели до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції не встановлено фактів, і позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, що змінився матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Окрім цього, представник позивачки підтвердила в усному порядку, що позивач ОСОБА_2 являється приватним підприємцем та займається роздрібною торгівлею на «МТК Калинівський ринок», водночас доказів про її матеріальний стан не надали.

Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Доводи позивача щодо наявності у неї значних витрат на утримання дитини, пов`язаних з придбанням їжі, одягу, зростанням цін та інше, самі по собі без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівців від 13.01.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не буде порушувати її прав та відповідатиме принципу рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що позивач, посилаючись на доходи відповідача, просить встановити аліменти в розмірі 2/5 частин від усіх видів доходу позивача, що складає 40 %, тобто фактично просить збільшити їх розмір. Однак, для збільшення чи зменшення розміру стягуваних аліментів повинні існувати певні обставини, які безпосередньо обґрунтовують зміну їх розміру.

Не є підставою для задоволення позову посилання позивача на те, що витрати на дитину зросли через інфляцію. Також не є підставою для збільшення розміру аліментів заборгованість зі сплати аліментів.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що позивач обґрунтовує стягуваний розмір аліментів тим, що її доходи в даний час знизились, а ціни збільшились, а тому матеріальне утримання сина з боку батька тепер є недостатнім. Разом із тим, позивач не долучає будь-яких доказів, які б підтверджували рівень її доходів. Не надає також і доказів про суттєві зміни у її сімейному становищі, стані її здоров`я чи здоров`я дитини, інших обставин які мають значення при вирішенні справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на підстави для зміни раніше встановленого розміру аліментів, передбачені ст. 192 СК України, зазначено лише, що відповідач є приватним підприємцем та його місячний дохід становить 6700,00 гривень, а тому необхідно стягнути із відповідача такий розмір аліментів, який не буде нижчим від попередньо встановленого. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми 2500 грн на 2/5 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак, жодного доказу про місце роботи та його доходи матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи даний позов, позивачка вказувала, що від часу призначення аліментів змінились обставини за якими вони призначались, а тому призначений рішенням суду розмір аліментів на даний час є недостатнім.

Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану, визначених статтею 192 СК України для збільшення встановленого розміру аліментів.

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу належало доводити передусім зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів, а саме наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, вимоги ґрунтувалися на недопустимих у доказуванні припущеннях.

Зокрема, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі.

Обгрунтованими є доводи апелянта, що позивач не надала доказів, на підтвердження погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я, а її посилання на значні витрати на утримання дитини, пов`язані з придбанням їжі, одягу, зростанням цін та інше, самі по собі без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вдруге одружився та має новонароджену дитину, що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення позову немає.

Судом першої інстанції зазначеного не враховано, що призвело до помилкового висновку суду про наявність підстав для часткового задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, порушені норми процесуального та неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та відмови в позові.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 травня 2023 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складання.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: М.І. Кулянда

О.О. Одинак