Справа № 216/4464/20
Провадження № 2/216/277/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2023 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,
за участю:секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в особі Відділу реєстрації місця проживання громадян про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю, -
03 серпня 2020 року та уточнено 15 березня 2021 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу реєстрації місця проживання громадян Центрально-Міської районної у місті ради про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю.
Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира придбана на електронних торгах від 08.04.2020, які проведені Державним підприємством «Сетам», попереднім власником був ОСОБА_4 .
Після придбання квартири у власність, позивач не може використовувати її за призначенням, оскільки за вищевказаною адресою зареєстровані відповідачі. Відповідач ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , однак зареєстрована в спірній квартирі, відповідач ОСОБА_2 також зареєстрована за адресою належної йому квартири, але не проживає там з 2017 року, виїхала до Ізраїлю. Реєстрація відповідачів змушує позивача сплачувати додаткові комунальні платежі, та позбавляє права належного володіння та розпорядження майном, а тому позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом вселення його, визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та скасування їх реєстрації.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Похолок Л.С. про проведені електронні торги від 05.05.2020, та свідоцтвом виданого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Янковською О.І., зареєстровано в реєстрі за № 555.
Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 24.07.2020 № 3291, відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2023, яке набрало законної сили 28.03.2023, відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання акту про проведенні електронні торги від 05.05.2020 недійсним, визначення ідеальної частки та її виділ з майна, що було у спільній сумісній власності, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, в разі якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року, ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом уведення в дію «законів».

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право на користування квартирою, належною на праві власності позивачу, оскільки він на законних підставах придбав квартиру, між позивачем та відповідачами не укладено будь-які правочини щодо реєстрації останніх у спірній квартирі, та вони не є членом сім`ї власника квартири.

Відповідно до п.п. 2 п. 50 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вимога позивача про скасування реєстрації відповідачів задоволенню не підлягає, оскільки у справах даної категорії рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, що відповідає п. 50 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, становить 840,80 грн, та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в особі Відділу реєстрації місця проживання громадян про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення його до вказаного житла.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збірв розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок), з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради в особі Відділу реєстрації місця проживання громадян, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Староярмаркова, буд. 44.

Суддя Ю.В.Онопченко