Провадження №2/521/744/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку та способу участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку та способу участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 25.09.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та його дружина мали різні характери та погляди на життя. А тому, 02.08.2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/8177/21 шлюб між ними було розірвано.

Син, після припинення спільного проживання батьків, залишився проживати з матір`ю.

Позивач, проживав окремо за адресою: АДРЕСА_1 .

З 09.03.2022 року позивач виїхав за межі України та оселився в Німеччині.

Відповідачка, починаючи з 28.08.2021 року, постійно чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. Коли позивач проживав в м. Одеса, вона категорично заперечувала проти особистого спілкування та зустрічей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Після виїзду позивача з м. Одеса, він всіляко намагався дізнатися про стан здоров`я дитини, поспілкуватися з сином телефоном, по відеозв`язку в месенджерах, проте ОСОБА_2 не давала можливості встановити зв`язок з ОСОБА_3 , грубо відповідала на повідомлення ОСОБА_1 .

13.08.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за заявою ОСОБА_2 було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.06.2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаним судовим наказом Другим Малиновським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №66543922.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.07.2022 року, станом на 01.07.2022 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Таким чином, фінансові зобов`язання щодо утримання сина, ОСОБА_3 , заявник виконує в повному обсязі.

ОСОБА_1 проживає в Німеччині, в м. Мюнхен. З огляду на постійне проживання матері з сином в Україні, в м. Одеса, батько вважає необхідним регулярне, щоденне спілкування з ОСОБА_3 за допомогою телефонного та відеозв`язку.

Для цього, ОСОБА_1 придбав та подарував хлопчику смартфон з відповідними засобами зв`язку (месенджарами).

Крім регулярного спілкування шляхом телефонного та відеозв`язку, батько вважає за необхідне проведення спільного дозвілля та відпочинку з сином під час зимових та літніх канікул.

Водночас, ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 та спілкування з дитиною, участь у вихованні, зустрічі та спільне дозвілля.

Більш того, починаючи з 24.02.2022 року ОСОБА_1 не має своєчасної та достовірної інформації про місцезнаходження власного сина, оскільки матір не повідомляє йому про це та не погоджує з ним зміну місця проживання.

Так, за час повномасштабної війни в Україні, ОСОБА_2 , з її слів, виїжджала з сином до Молдови, Румунії, Туреччини, потім повернулась до України.

В липні 2022 року заявник прибув в Україну та звернувся до ОСОБА_2 щодо зустрічі із сином. На що отримав від неї інформацію, що вона в Одесі не знаходиться, а перебуває за кордоном в Туреччині, що не відповідало дійсності.

Жодної інформації про виїзд з дитиною та погодження такого виїзду матір не здійснювала.

На час дії воєнного стану в Україні було спрощено процедуру перетину кордону матері з дитиною, що не вимагає обов`язкової нотаріальної згоди батька.

Проте, така ситуація не дає матері права не повідомляти батьку про зміну місцезнаходження сина.

ОСОБА_2 в черговий раз відмовила ОСОБА_1 не тільки в зустрічі, але і спілкуванні з дитиною шляхом телефонного та відеозв`язку.

Позивач постійно піклувався про малолітнього ОСОБА_3 з народження, займався його вихованням, утримував матеріально.

Позивач бажає і надалі брати активну участь у вихованні малолітнього сина, систематично спілкуватися з сином, підтримувати його, піклуватись про нього та утримувати його матеріально, мати можливість спільного відпочинку.

Вважає, що вільне та систематичне спілкування батька з малолітнім ОСОБА_3 сприятиме нормальному та гармонійному розвитку хлопчика.

З метою захисту прав дитини та батька на взаємне спілкування, 05.08.2022 року ОСОБА_1, через свого адвоката, звернувся до Служби у справах дітей ОМР із заявою про визначення способу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним.

19.08.2022 року представником позивача було отримано відповідь Служби у справах дітей Одеської міської ради від 16.08.2022 року №06/6778, згідно до якої «… факт проживання заявника у Федеративній Республіці Німеччина унеможливлює проведення оцінки потреб батька та встановлення його здатності виконати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею.

За таких обставин, Служба у справах дітей ОМР не має правових підстав для підготовки висновку щодо визначення способів участі у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

19.08.2022 року представник ОСОБА_1 подала повторну заяву до Служби у справах дітей ОМР, в якій детально вказала те, що серед іншого ОСОБА_1 просить визначити спосіб участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 шляхом систематичного спілкування за допомогою телефонного та відеозв`язку.

Проте, доводи позивача не були враховані та 14.09.2022 року представником ОСОБА_1 було отримано відповідь Служби у справах дітей ОМР від 02.09.2022 року №06/7386, згідно до якої «… проживання ОСОБА_1 у Федеративній Республіці Німеччина унеможливлює вивчення умов життя батька та проведення оцінки потреб батька та встановлення здатності батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею соціальним закладом або фахівцем із соціальної роботи.

Виходячи з наведеного, Служба у справах дітей ОМР не має правових підстав для підготовки висновку щодо визначення способів участі у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Вважає, що перебування батька за кордоном не заважає йому налагоджувати стосунки з сином, говорити з ним засобами телефонного зв`язку та інтернету, а також організовувати спільний відпочинок протягом шкільних канікул ОСОБА_3 .

За таких обставин, не зрозуміло, яким чином неможливість обстеження місця проживання батька може вплинути на оцінку потреб батька у спілкуванні з дитиною, зокрема засобами телекомунікаційного зв`язку.

Регулярний спір позивача з відповідачем щодо спілкування та виховання позивачем малолітнього сина, неможливість вирішити це питання мирним шляхом за домовленістю сторін, стали причиною звернення позивача з даним позовом.

Позивач просить визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ):

- Регулярне , щоденне спілкування ОСОБА_1 з сином, ОСОБА_3 , за допомогою телефонного та відеозв`язку, листування в месенджерах.

- Спільний відпочинок: 2 тижні взимку, півтора місяця влітку, з урахуванням графіку відвідування шкільного закладу на території фактичного проживання батька або на його розсуд.

- Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про термін від`їзду та місце перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі м. Одеси шляхом письмово повідомлення не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом.

Стягнути суму судових витрат, яка складається зі сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Від представника відповідача - адвоката Ярмолович О.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

При цьому зазначає, що з 25.09.2014 року по 02.08.2021 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі позивач поводився агресивно по відношенню до відповідача та її батьків у присутності дитини, сусідів, що підтверджується зверненням до органів поліції.

Позивач притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Також позивач притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до характеристики з місця роботи позивача від ТОВ «ЕЛІТ СНЕК», позивач неодноразово мав конфлікти із колегами на роботі, під час конфліктів поводився вкрай агресивно.

Відповідно до характеристики з місця роботи відповідача від Одеської гімназії №4 Одеської міської ради, відповідач є вчителем англійської мови, стаж педагогічної роботи складає 11 років, любить дітей, знає їх психологію, за характером спокійна, доброзичлива, весела, завжди готова надати підтримку батькам і дітям.

Після випадків агресивної поведінки позивача в присутності дитини, у дитини внаслідок переляку та пережитого стресу виникло заїкання, лікарем встановлено діагноз логоневроз.

Відповідно до характеристики дитини з Одеської ЗОШ №60, дитина має добре розвинену пам`ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал, вміє висловлювати власну думку, але має заїкуватість. Дитина вже рік відвідує логопеда та їй рекомендовано продовжувати відвідувати заняття у логопеда. Тато не живе з сім`єю, а мати завжди цікавиться навчанням сина, піклується про зовнішній вигляд дитини, відвідує батьківські збори.

Систематична конфліктна поведінка позивача призвела до розпаду сім`ї позивача та відповідача.

Під час розгляду судом справ про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування обов`язковим є відповідний письмовий висновок органу опіки та піклування, складений на підставі одержаних відомостей в результаті проведення особистої бесіди з батьками, дитиною, обстеження умов проживання дитини, батьків.

Позивач через свого представника двічі звертався з заявами до Служби у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради для визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини.

Позивачу двічі було відмовлено у підготовці висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини в зв`язку з тим, що позивач проживає в Федеративній Республіці Німеччина, що унеможливлює фахівцем із соціальної роботи вивчення умов життя батька, проведення оцінки потреб батька та встановлення здатності батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею.

Відповідач вважає, що зустрічі дитини з позивачем можливі лише за присутності відповідача та присутності уповноваженої особи органу опіки та піклування, відповідно до висновку органу опіки та піклування підготовленого для суду.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що йому дійсно чинять перешкоди з боку відповідача у спілкуванні з дитиною та її вихованні, оскільки ним не підтверджено, що відповідач не давала йому змоги бачитися і спілкуватися з дитиною.

Представником позивача - адвокатом Павел О.Ю. надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій посилається на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначається про агресивну поведінку по відношенню до неї та її батьків. На підтвердження вказаного доводу надано копії талонів - повідомлень № 9223 від 23.05.2021 року та №9283 від 24.05.2021 року, та Акти опитування сусідів відповідачки від 14.11.2022 року.

Проте, надані докази не доводять факту агресивної поведінки ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 , її батьків та, перш за все, його сина ОСОБА_3 , та не можуть служити підтвердженням в цілому агресивного характеру позивача.

Надані копії Талонів - повідомлень свідчать лише про факт виклику ОСОБА_2 до поліції, проте не містять даних про притягнення ОСОБА_1 до будь - якого виду відповідальності та взагалі не підтверджують того, що така агресивна поведінка позивача мала місце.

Дані, зазначені сусідами відповідача в Актах опитування щодо поведінки позивача, також не доводять неможливості батька виховувати свого сина ОСОБА_3 . Опитані в Актах обставини стосуються особистих відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Випадок, згаданий сусідами стосується сварки сторін перед безпосереднім розлученням.

Також, незрозуміло, яким чином сусіди встановили, що ситуація, описана ними в Актах опитування, відбулась в присутності ОСОБА_3 . Адже вони не перебували в той час в квартирі ОСОБА_2 , а знаходились в себе вдома. Де в цей час знаходився хлопчик, чув він чи бачив ситуацію, що виникла між його батьками, сусіди знати не можуть.

Наприкінці подружнього життя колишня дружина постійно провокувала позивача на конфлікти.

Вказані у відзиві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності було винесено стосовно позивача в 2018 та в 2020 році. Обидві ситуації, в яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності стались без присутності поруч з ним його сина ОСОБА_3 , а отже ці факти також жодним чином не можуть характеризувати його як батька та вказувати на його здатність виховувати дитину.

Більш того, інцидент, за який позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності 06.11.2020 року за ст. 173 КУпАП, відбувся саме через те, що невідомі особи в нічний час шуміли на вулиці під вікнами квартири сім`ї ОСОБА_1 та заважали дитині спати.

Позивач сплатив штрафи, визначені йому судами.

З 2020 року до адміністративної відповідальності не притягався.

Інформація про нібито агресивність та конфліктність позивача, зазначена у відзиві на позовну заяву, не підтверджена належними доказами, не стосується предмета спору, не характеризує ОСОБА_1 , як батька та особу, що здатна виховувати сина, ОСОБА_3 .

Теж саме стосується і копії характеристики з місця роботи ОСОБА_1 в ТОВ «ЕЛІТ СНЕК». Його професійні якості, серед яких і вміння налагоджувати стосунки з чужими йому людьми в колективі, жодним чином не можуть ототожнюватись з його батьківськими якостями та його відношенням до рідної йому людини - малолітнього сина.

Сторона відповідача вказує на те, що «…після випадків агресивної поведінки позивача в присутності дитини, у дитини внаслідок переляку та пережитого стресу виникло заїкання, лікарем встановлено діагноз логоневроз…».

Проте, вказана позиція не відповідає дійсності.

Жодних доказів того, що заїкання ОСОБА_3 стало наслідком поведінки саме ОСОБА_1 до суду не надано. Посилання на це є голослівними.

Проблеми з мовленням та заїканням виникли у дитини значно раніше, ніж це описує відповідачка. Хлопчик ходив на заняття до логопеда з 2020 року, де спеціаліст займався постановкою мовлення ОСОБА_3 .

Останній раз позивач особисто зустрічався із сином саме в серпні 2021 року. Після цього у зустрічах з дитиною йому постійно було відмовлено.

Жодного доказу систематичності конфліктної поведінки та вини саме позивача у розпаді сім`ї ОСОБА_1 стороною відповідача не надано. Всі доводи є голослівними.

Представник ОСОБА_1 двічі зверталась до Служби у справах дітей Одеської міської ради, детально роз`яснювала ситуацію, що склалась в сім`ї та просила розглянути питання участі батька у вихованні дитини, з урахуванням проживання його за кордоном.

Проте, двічі Служба у справах дітей Одеської міської ради вказувала, що не має правових підстав для підготовки висновку щодо визначення способів участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_3 .

Разом з тим із зазначеного висновку не є зрозумілим, яким чином відсутність зустрічей із батьком та участь у вихованні і спілкуванні з сином сприятиме захисту інтересів дитини.

А дотримання інтересів дитини є основним завданням Служби у справах дітей.

Починаючи з серпня 2021 року відповідачка повністю обмежила спілкування позивача з сином.

Позивач постійно намагався добитись зустрічей чи телефонного спілкування з дитиною, але марно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви та просила її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви, просив у її задоволені відмовити.

Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.2021 року було розірвано (справа №521/8177/21).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками зазначені сторони по справі.

Під час ухвалення рішення суд керується Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, положеннями Конституції України, Сімейним Кодексом України, Законом України "Про охорону дитинства", а також іншими правовими актами.

Так, Конвенцією про права дитини визнано, що дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 24 Конституції України декларовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавленні батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, під час розгляду судом справ про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування обов`язковим є відповідний письмовий висновок органу опіки та піклування, складений на підставі одержаних відомостей в результаті проведення особистої бесіди з батьками, дитиною, обстеження умов проживання дитини, батьків.

З долучених позивачем доказів до позовної заяви вбачається, що позивач через свого представника двічі звертався з заявами до Служби у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради для визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини.

Однак, позивачу двічі було відмовлено у підготовці висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини у зв`язку з тим, що батько дитини ОСОБА_1 проживає в Федеративній Республіці Німеччина, що унеможливлює проведення оцінки потреб батька та встановлення здатності батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Служба у справах дітей Одеської міської ради не має правових підстав для підготовки висновку щодо визначення способів участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більш того, стороною позивача не представлено доказів, що ОСОБА_2 дійсно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При таких обставинах, на підставі наявних доказів у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви про визначення порядку та способу участі батька ОСОБА_1 , який проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку та способу участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини та спілкуванні з нею, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позовні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради: , 65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22.

Суддя: І.В. Плавич