Справа №464/200/23
пр № 2/464/524/23
У Х В А Л А

15 травня 2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Борачок М.В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 подала клопотання в якому просить витребувати докази, а саме витребувати у позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» оригінал кредитного договору №77 від 17.03.2020 з усіма істотними умовами договору підписаними обома сторонами у дату укладення; докази надання кредитного договору відповідачу; докази надання кредитних коштів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, та клопотання відповідача про витребування доказів, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно ст.ст.76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідач зокрема просить витребувати у позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» оригінал кредитного договору №77 від 17.03.2020 з усіма істотними умовами договору підписаними обома сторонами у дату укладення.

Так, відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Спеціальним законом, який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції є Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року.

Так, у ст.3 цього закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

В абзаці 2 ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що договір укладений в електронній формі вважається укладеним в письмовій формі та міститься в електронному кабінеті користувача, в даному випадку у електронному кабінеті відповідача.

Таким чином, оскільки вказаний договір укладений між сторонами в електронній формі, та міститься в електронному кабінеті відповідача, відтак, клопотання останньої в частині витребування у позивача оригіналу кредитного договору з усіма істотними умовами договору підписаними обома сторонами та докази надання кредитного договору відповідачу, задоволенню не підлягає.

Щодо вимог клопотання про витребування у позивача доказів надання кредитних коштів, то у цій частині клопотання задоволенню теж не підлягає з огляду на те, що у відповіді на відзив позивач зазначив, що у нього відсутні оригінали первинних бухгалтерських документів та виписки з реєстрів бухгалтерського обліку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.84, 274 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 15 травня 2023 року.

Головуючий Борачок М.В.