Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2859/13-ц Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Микитюк О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/2859/13-ц за позовом першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_8

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року перший заступник прокурора області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Житомирі звернувся до суду з позовом. Із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10 червня 2016 року просив стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у солідарному порядку на користь держави в особі Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області шкоду, завдану злочинами, у сумі 878 350,12 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що вироком Богунського районного суду м.Житомира від 26 листопада 2012 року, який набрав законної сили, відповідачі визнані винними у вчиненні низки злочинів, що призвело до заподіяння державі збитків. Зокрема, ОСОБА_9 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1.ст.366; ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України; ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України; ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_5 визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, на підставі п. «в» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року (постанова Богунського районного суду м.Житомира від 10 жовтня 2011 року), тобто звільнений від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. При цьому, ОСОБА_6 не відшкодовано шкоду, заподіяну державі внаслідок його участі в діяльності «конвертаційного центру», до складу якого входили відповідачі у справі №295/2859/13-ц. Оскільки вироком суду встановлено, що злочини вчинялися організованою злочинною групою за участі директора КП «Житомирбудзамовник» ОСОБА_6 , останній повинен у солідарному порядку відшкодувати збитки, заподіяні його незаконними діями.

ОСОБА_7 засуджена за вчинення злочинів вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2014 року в справі №1-350/12 за обвинуваченням директора КП «Реклама» ОСОБА_7 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України. Оскільки вироком суду встановлено, що вищевказані злочини вчинялися організованою злочинною групою за участі директора КП «Реклама» ОСОБА_7 , то остання повинна у солідарному порядку відшкодовувати збитки, заподіяні її незаконними діями.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 26 листопада 2012 року встановлено, що ОСОБА_9 у період із 01 січня 2006 року по 21 червня 2010 року, діючи умисно, протиправно, у складі створеної ним організованої злочинної групи, посягаючи на встановлений законодавством порядок здійснення підприємницької діяльності і в першу чергу оподаткування, переслідуючи мету на пособництво в умисному ухиленні від сплати податків у великих розмірах шляхом незаконного створення податкового кредиту, створення та придбання суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, вчинене повторно, що заподіяли велику матеріальну шкоду державі, пособництво в службовому підробленні, керуючись корисним мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, використовуючи злочинну схему по ухиленню від сплати податків, скоїв низку умисних злочинів у сфері господарської діяльності. Розуміючи незаконність своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, у вигляді несплати до державного бюджету податку на додану вартість, з метою уникнути покарання за вчинення злочинних дій, ОСОБА_9 застосовував злочинну схему, суть якої полягала в тому, що зобов`язання по сплаті до державного бюджету податку на додану вартість перекладаються спочатку на підприємства «транзити», створені для прикриття незаконної діяльності, на банківські рахунки яких надходять кошти від підприємств покупців за реалізовані товари (роботи, послуги), а в подальшому на фіктивні підприємства, зареєстровані на підставних осіб, які придбано для прикриття незаконної діяльності. Зобов`язання по сплаті до державного бюджету податку на додану вартість перекладалися на підприємства з ознаками фіктивності, які не сплачували до державного бюджету податку на додану вартість, про що ОСОБА_9 було достовірно відомо. За таких обставин, фінансовим результатом використання даної злочинної схеми є несплата податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарської діяльності з продажу товарів (робіт, послуг), що в свою чергу призводить до фактичного ненадходження до державних бюджетів коштів у великих розмірах. Реалізуючи свій замисел на створення організованої злочинної групи, ОСОБА_9 , зрозумівши, що є всі можливості для досягнення злочинної мети, спрямованої перш за все на умисне ухилення від сплати податків у великих розмірах, у період до 01 січня 2006 року, перебуваючи у м. Києві, залучив до складу групи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , яких повністю ознайомив зі своїми злочинними намірами, метою створення організованої злочинної групи, цілями і задачами, які ставилися перед кожним із учасників ОЗГ зокрема, та всією групою в цілому. При цьому кожен із учасників організованої злочинної групи усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачав та бажав настання їх наслідків, які в кінцевому результаті призводили до фактичного ненадходження до державного бюджету податку на додану вартість та погодився на виконання покладених на них злочинних обов`язків.

ОСОБА_9 виступив організатором організованої злочинної групи.

У обов`язки ОСОБА_1 , як виконавця, входило: надання допомоги ОСОБА_9 при створенні або придбанні суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності; забезпечення своєчасного та безперебійного руху коштів по рахункам підконтрольних фіктивних підприємств через систему віддаленого доступу типу «клієнт-банк», відкритих в приміщенні філії ВАТ «Піреус Банк МКБ» «КД» у м. Києві, ВАТ «АгрокомБанк» у м.Києві; у разі відсутності ОСОБА_9 , здійснення з його відома загального керівництва діяльністю організованої злочинної групи; надання допомоги ОСОБА_9 при організації підроблення документів на придбання товарів (робіт, послуг), які дають право на отримання податкового кредиту з ПДВ; прийняття безпосередньої участі, спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , у обговоренні та розробленні планів спільних дій з досягнення злочинного результату; підтримання зв`язку з ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

Отримані при цьому доходи від злочинної діяльності розподілялися між учасниками групи в залежності від виконуваних ними ролей.

Для реалізації розробленого злочинного плану учасникам організованої злочинної групи у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 необхідно було придбати та створити низку суб`єктів фінансово-господарської діяльності, для подальшого використання їх документів, печаток та банківських рахунків, із метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на пособництво в умисному ухиленні від сплати податків, а також надання своїй незаконній діяльності вигляду законної та подальшого уникнення кримінальної відповідальності.

Усвідомивши, що є можливість щодо підготовки до реалізації розробленого злочинного плану, спрямованого на пособництво в умисному ухиленні від сплати податків у великих розмірах шляхом незаконного створення податкового кредиту, фіктивне підприємництво та пособництво в службовому підробленні, учасники організованої злочинної групи у вищевказаному складі, організували проведення в органах державної влади низки суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, а також придбали з метою прикриття незаконної діяльності низку раніше створених суб`єктів підприємницької діяльності, які було створено засновниками без мети здійснення господарської діяльності за грошову винагороду, зокрема, ТзОВ «МЧМ».

ОСОБА_4 , працюючи директором ТзОВ «МЧМ», розташованого у м. Черкаси, у період з липня 2009 року по січень 2010 року, маючи можливість контролювати проведення фінансово-господарських операцій товариства, забезпечити в повному обсязі фіксування в бухгалтерському та податкових обліках ТзОВ «МІМ» фактів надходження на розрахунковий рахунок товариства грошових коштів, недбало відносився до виконання своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що виразилося в неналежному контролі за проведеними фінансово-господарськими операціями товариства, незабезпеченні організації належного ведення бухгалтерського обліку, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до бюджету податку на додану вартість.

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена винність відповідачів у вчинених протиправних діяннях, суспільна небезпечність їхніх дій, досліджені обставини вчинення злочинів, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, а також встановлена сума заподіяних збитків. Відповідачів визнано винними у вчиненні не лише злочинів, передбачених ст.212 КК України, а також у вчинені злочинів, передбачених ст.ст.205,366,367 КК України.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 14 грудня 2018 року провадження за позовом першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області до відповідача ОСОБА_9 про відшкодування шкоди внаслідок вчинення злочину закрито у зв`язку зі смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32 т.4).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03 липня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області 739 585 грн, заподіяної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області 138 765,12 грн, заподіяної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 через представника ОСОБА_8 подали апеляційні скарги. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що в позові порушено питання про стягнення з неї та інших осіб на користь держави податкової заборгованості, але з матеріалів справи не вбачається, що останні є зареєстрованими належним чином платниками податку на додану вартість, на яких згідно із Законами України покладений обов`язок сплачувати податки. Крім того, за даними ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платників податків КП «Житомирбудзамовник», КП «Енергопромтехніка», ПП «Реклама» по податку на додану вартість станом на 01 листопада 2016 року податкова заборгованість відсутня, а тому права Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області не порушені. Вважає, що позивачем під час розгляду справи жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що дії відповідачів у заподіянні шкоди були спільними, а шкода є неподільною. На думку ОСОБА_1 , відповідальність відповідачів, у разі її належного обґрунтування мала бути визначена у частці, яка відповідає ступеню вини кожного з них у заподіянні шкоди, що виключає солідарну цивільну відповідальність у вказаній справі. Також звертає увагу на те, що діяльність Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області, на користь якої оскаржуваним рішенням стягнуто з відповідачів шкоду, припинено 13 травня 2019 року, та суд першої інстанції не вирішив питання правонаступництва, що є грубим порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_4 , у поданій через представника ОСОБА_8 апеляційній скарзі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволені позовних вимог відносно ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вироком суду від 26 листопада 2012 року встановлено, що він не вступав у змову з іншими відповідачами та навіть не був з ними знайомий, будь-якої матеріальної вигоди не отримував, йому та ТзОВ «МЧМ», керівником якого він є, не нараховувався податок на додану вартість до сплати. За ст.212 КК України ОСОБА_4 до відповідальності не притягувався, а тому нести солідарну відповідальність з іншими відповідачами не може. Вважає, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у справі. Крім того, зазначає, що він як фізична особа не є платником податку і не зобов`язаний сплачувати податки за інших платників, які ухиляються від їх сплати, оскільки це не передбачено жодними нормами чинного законодавства України. Прокурором не обґрунтовано в позовній заяві, яким чином ним завдано збитків державі в особі Житомирської об`єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області, внаслідок вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а саме не доведено характер заподіяної матеріальної шкоди, спільну участь у епізодах злочинів за вироком від 26 листопада 2012 року, не доведено, що злочини відповідачів пов`язані спільним наміром. До того ж, фіктивне підприємство ТзОВ «МЧМ» Чверкалюком Г.В. не створювалося.

Відзиву на апеляційні скарги не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області (а.с.143 т.7).

У судовому засіданні прокурор у справі Житомирської обласної прокуратури Слівінський О.О. просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_12 просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи до суду не з`явилися.

Судова повістка Головному управління Державної податкової служби у Житомирській області вручена (а.с.106 т.8).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 направили чергові клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням за межами території України, що обумовлено повномасштабним вторгненням РФ та веденням бойових дій. Відповідачі доказів на підтвердження їх перебування за межами території України до клопотань не долучили. Верховний Суд у постанові від 14 липня 2022 року в справі №260/4504/20 зазначив, що за загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви, суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та інших обставин має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 неодноразово спрямовували до суду заяви про відкладення розгляду справи та розгляд справи відкладався за їхніми клопотаннями, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки останні не надали суду доказів на підтвердження того, чого вони не мають змоги взяти участь в судовому засіданні особисто або скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Крім того, ОСОБА_1 має двох представників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Судові повістки, направлені відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , повернуті поштою на адресу суду із зазначенням, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.116-117,126-127 т.8). За положеннями пунктів 3,4 частини восьмої ст.128 ЦПК України судова повістка вважаться врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, на чому наголошено у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №757/15603/19.

Судові повістки, надіслані відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 також повернуті поштою на адресу суду (а.с.119-120,122-123 т.8). Разом із тим, представнику ОСОБА_4 адвокату Гнатюк Г.І. Житомирський апеляційний суд на 24 травня 2023 року з 14.15 до 14.45 забронював майданчик у Черкаському апеляційному суді, але за повідомленням працівників цього суду остання у судове засідання не з`явилася (а.с.97 т.8). Судова повістка на 24 травня 2023 року представнику ОСОБА_4 ОСОБА_8 вручена своєчасно 18 квітня 2023 року (а.с.125 т.8). За нормою частини п`ятої ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Додатково оголошення про виклик відповідачів розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.88-92 т.8).

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. За загальним правилом участь у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Також суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Приймаючи до уваги розумні строки розгляду справи підстави для чергового відкладення розгляду справи відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10 жовтня 2011 року за наслідками розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.212 КК України - умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненими службовою особою підприємства за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів у великих розмірах; за ч.2 ст.366 КК України - як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212, ч.2 ст.366 КК України на підставі п.«в» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року (а.с.90-160 т.3).

Звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі амністії не є реабілітуючою обставиною та не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати в повному обсязі шкоду, заподіяну державі, внаслідок його участі в діяльності «конвертаційного центру», до складу якого входили відповідачі.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 26 листопада 2012 року, зокрема, визнано винними: - ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 - ч.1 ст. 366; ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України; - ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України; - ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст. 366 КК України; - ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст. 366 КК України; - ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України; - ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. Визначено розмір заподіяної шкоди в сумі 1 137 238,69 грн. Вирок суду набрав законної сили 19 грудня 2013 року (а.с.100-250 т.4, а.с.1-138 т.5).

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано виною у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Відповідно до частин першої та другої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень ст.1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.

Згідно зі ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.

При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Разом з тим, є неприпустимим покладення солідарної відповідальності на осіб, яких хоча й притягнуто до кримінальної відповідальності в одній справі, але за самостійні злочини, не пов`язані спільним наміром, а так само на осіб, коли одних із них засуджено за корисливі злочини, наприклад, за розкрадання, а других - за халатність, незважаючи на те, що дії останніх об`єктивно сприяли першим у вчиненні злочину.

Згідно з п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, наданим у п.3 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення», визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних із ініціативи суду.

Як вже зазначалося вище, відповідно до частини другої ст.18 Закону України «Про амністію», амністія не звільняє від обов`язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладеного на винну особу вироком або рішенням суду. Тобто, звільнення відповідача від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» не є реабілітуючою обставиною і не звільняє від обов`язку відшкодувати заподіяну позивачу шкоду в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини шостої ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2012 року, який набрав законної сили, встановлено, що кожен з учасників злочинної групи, серед яких зокрема, ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , були пов`язані спільним умислом на досягнення результатів у вигляді ухилення від сплати податків у великих розмірах.

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були пов`язані спільним умислом на досягнення результатів у вигляді ухилення від сплати податків у великих розмірах та вина яких доведена вироком та постановою суду, завдані збитки державі внаслідок ненадходження до бюджету сум податкових платежів, які повинні бути відшкодовані державі в особі її контролюючих органів.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в особі контролюючого органу становить 878 350,12 грн та відповідачами не спростований.

Із вищевикладеного вбачається, що доведена протиправна поведінка відповідачів, шкода, причинний зв`язок між ними та вина заподіювачів шкоди, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в солідарному порядку заподіяної шкоди, через ненадходження податкових платежів до бюджету внаслідок вчинення ними злочинних дій.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що за даними ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платників податків КП «Житомирбудзамовник», КП «Енергопромтехніка», ПП» Реклама» по ПДВ станом на 01 листопада 2016 року податкова заборгованість відсутня, а тому права Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області не порушені не змінюють висновків суду першої інстанції, оскільки не надано доказів на підтвердження обставин погашення заборгованості скаржником.

Посилання в апеляційних скаргах на визначення відповідальності у частці щодо відшкодування шкоди спростовуються обставинами справи та відповідно не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до положень ст.1190 ЦК України особи, спільними діями чи бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо податку на додану вартість спростовуються механізмом його сплати та повернення.

Враховуючи вищевикладене, інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, на його законність не впливають та додаткового обґрунтування не потребують, а спрямовані виключно на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції надав правильну оцінку згідно з положеннями ст.89 ЦПК України.

За приписами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, приймаючи до уваги те, що рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 02 червня 2023 року.