ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Прядкіної О.В., Чумак О.В.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтава-Банк» на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариство "Полтава-Банк", заінтересована особа: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що встановлене ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2019 у справі №554/3386/19, в якій просила зобов`язати Державну прикордонну службу України вилучити з бази даних інформацію щодо заборони виїзду її за кордон.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2019 у справі №554/3386/19 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Октябрського районного суду м. Полтави. Підставою накладення такого обмеження слугувало непогашення нею боргу по виконавчому листу № 554/9227/13, виданого 04.03.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава Банк» заборгованості у розмірі 639947,50 грн.

Заявник вказує на те, що державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій здійснюється стягнення з її поточного банківського рахунку, який відкритий для отримання пенсії, з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженні, що свідчить про її намір сплачувати заборгованість яка встановлена рішенням суду.

Тому вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування щодо неї тимчасових обмежувальних заходів.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2022 року заяву ОСОБА_2 , стягувач Акціонерне Товариство «Полтава-Банк», заінтересована особа: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межи України задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2019 року по цивільній справі № 554/3386/19.

Не погодившись з даною ухвалою суду, АТ «Полтава-Банк» оскаржило її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати ухвалу районного суду та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зазначало, що наразі виконавче провадження по зазначеному виконавчому листу не закінчено, боржником не виконується рішення суду, тобто не існує законних підстав для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В свою чергу ОСОБА_1 вирішила повторно звернутися до суду з аналогічною заявою без виникнення нових підстав, що судом першої інстанції враховано не було.

Окрім того, в заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України заявницею зазначено, що їй було відмовлено у перетині кордону в бік рф, тобто враховуючи воєнний стан в Україні та перетин кордону на територію агресора унеможливить виконання боржником рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала справа №554/9227/13 за позовом ПАТ «Полтава Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2015 позовні вимоги ПАТ «Полтава Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава Банк» заборгованості у розмірі 639 947,50 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2019 року по справі №554/3386/19 задоволено подання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Тимошенка К.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених рішенням Октябрського районного суду м. Полтави.

Вважаючи, що вона як боржник не ухиляється від виконання судового рішення, а частково його виконує за рахунок стягнень з її пенсійного рахунку, в грудні 2021 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що наразі виконавче провадження по зазначеному виконавчому листу не закінчено, але боржником виконується рішення суду, в ході проведення виконавчих дій здійснюється стягнення з її поточного банківського рахунку, який відкритий для отримання пенсії, з метою погашення заборгованості, а відтак відсутні правові підстави для продовження існування обмежувального заходу.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таке тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути скасовано судом за вмотивованою заявою боржника.

Отже, у порядку, визначеному розділом VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України, може бути скасовано тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, яке застосовано судом, тобто встановлене відповідною ухвалою суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2019 на підставі подання старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтави боржнику ОСОБА_1 були встановлені тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених рішенням Октябрського районного суду м. Полтави.

За час, впродовж якого виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні, державним виконавцем встановлено, що майноа, на яке можливо накласти стягнення, у боржника ОСОБА_1 не виявлено, місце роботи та джерела доходу відсутні, відкритих рахунків в банківських установах вона не має.

Разом з цим, з часу набуття пенсійного віку, ОСОБА_1 як боржник у виконавчому провадженні надала інформацію про здійснення відрахування з її пенсії з відповідного рахунку з листопада 2021 року.

За повідомленням в.о. начальника Шевченківського ВДВС м. Полтави, 16.11.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено її на виконання до Головного управління ПФУ в Полтавській області. Станом на 25.03.2022 р. із пенсії боржника стягнуто 5585,82 грн. які спрямовані на погашення заборгованості стягувачу та на оплату виконавчого збору.

Задовольняючи заяву про скасування обмежень, суд першої інстанції, з посиланням на судову практику ЄСПЛ , вірно вказав на те, що навіть якщо первісна міра, яка обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспівмірною й порушувати права особи, якщо автоматично продовжується тривалий час.

В даному випадку, боржник ОСОБА_1 в міру наявних в неї можливостей здійснює виконання судового рішення у спосіб відрахування з її джерела доходу пенсії коштів на погашення заборгованості.

Інших способів для примусового виконання в неї не має, що не заперечується і інформацією з Шевченківського ВДВС м. Полтави.

Вказаний висновок є обґрунтованим та не спростовується доводами апеляційної скарги, яка не містить доказів щодо доцільності зберігати в подальшому обмежувальні заходу щодо боржника, який не ухиляється від виконання судового рішення, а здійснює свій обов`язок по мірі своїх матеріальних можливостей.

Крім того, з доводів апеляційної скарги не вбачається достатнього правового обґрунтування в необхідності подальшого збереження обмежувального заходу та співмірності в його подальшому існуванні в порівнянні з обмеженням права особи на свободу пересування.

Одночасно, не можуть бути прийняті до уваги твердження про те, що боржник не виконує рішення суду та в разі можливого перетину кордону - буде в подальшому ухилятись від його виконання, оскільки фактично ґрунтується лише на припущеннях стягувача, який на даний час захистити свої права на погашення присудженої заборгованості реально може лише у спосіб отримання коштів з пенсії боржника.

Враховуючи, що апелянтом не надано доказів, які б свідчили про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду та наявність в нього достатніх можливостей для такого виконання, тобто не доведення стягувачем факту недобросовісності в діях боржника, правових підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Оскільки зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування місцевим судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність оскарженого судового рішення, зводяться до незгоди заявника із висновком районного суду, а відтак, не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ст. 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтава-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2023 року.

Судді: О.І. Обідіна О. В. Прядкіна О.В. Чумак