КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 755/5120/22 Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
Номер провадження: 22-ц/824/828/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед», ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод технічного вуглецю», про визнання Договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В:

В Дніпровський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод технічного вуглецю» (далі - ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю»), про визнання Договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 13 лютого 2022 року між ОСОБА_2 , як первісним кредитором та ним, як новим кредитором укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого, відповідач отримав від позивача 250 000,00 грн. та передав право вимоги стягнення з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» боргу за надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року.

З метою реалізації наданого відповідачем, як первісним кредитором, права вимоги боргу з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», 30 травня 2022 року він, як новий кредитор, звернувся до боржника - ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» із відповідною вимогою про повернення грошових коштів.

Однак, ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», листом від 01 червня 2022 року № 01-19/515 відмовило у задоволенні претензії, з посиланням на те, що умовами Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року, укладеного між ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» та ФОП ОСОБА_2 про надання правової допомоги у господарській справі № 917/527/18 за позовом ТОВ «Хімекс Лімітед», додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 30 травня 2019 року у справі № 917/527/18 ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» відшкодовано лише 150 000,00 грн. витрат на правову допомогу, оскільки заявлений відповідачем розмір 400 000,00 грн. визнано завищеним та неспівмірним із складністю справи, та судом зазначено, що адвокатом ОСОБА_2 виставлено рахунок лише на 150 000,00 грн., які ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» адвокату сплачено.

Крім того, ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» у листі від 01 червня 2022 року зауважено про те, що відповідно до п. 7.1 Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року, жодна зі сторін не має права передавати третім особам права та обов`язки за цим Договором без письмової згоди іншої сторони, та оскільки ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» не надавало письмової згоди на передачу ОСОБА_2 свого права грошової вимоги гонорару за Договором від 23 травня 2018 року, а також ураховуючи, що в подальшому адвокат ОСОБА_2 не надавав правову допомогу ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», а рахунок на решту 250 000,00 грн. не виставлявся, ОСОБА_1 не має правових підстав для отримання від ОСОБА_2 права вимоги за Договором про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року.

Позивач також вважає, що станом на день укладення спірного Договору, минув строк позовної давності за вимогами до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», оскільки акт передавання-приймання виконаних робіт, як зазначено у додатковому рішенні Господарського суду Полтавської області від 30 травня 2019 року у справі № 917/527/18, складено 13 листопада 2018 року, отже, строк стягнення оплати за цим Договором скінчився 13 листопада 2021 року, тобто, до часу укладення спірного Договору.

Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_2 при укладенні 13 лютого 2022 року Договору про відступлення права вимоги його введено в оману щодо переходу до нього права вимоги до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» боргу у розмірі 250 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати недійсним Договір відступлення права вимоги, укладений 13 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_2 , за яким, останній отримав 250 000,00 грн., та передав право вимоги до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» про стягнення боргу за надання правової допомоги, застосувати реституцію, як наслідок недійсності правочину, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на його користь 250 000,00 грн., стягнути сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Особа, яка не брала участі у розгляді справи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» (далі - ТОВ «Хімекс Лімітед») також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасувати.

У своїй апеляційній скарзі, ТОВ «Хімекс Лімітед» посилається на те, що правовідносини за спірним у даній справі Договором відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року виникли у зв`язку із розглядом господарським судом справи № 917/527/18 за позовом ТОВ «Хімекс Лімітед» до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю».

Вказує, що Дніпровський районний суд міста Києва під час вирішення справи досліджував судові рішення господарських судів у справі № 917/527/18 та встановив обставини у даній цій справі - наявність та дійсність відступленого права за спірним Договором відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року на підставі дослідження судових рішень по господарській справі № 917/527/18, де позивачем є ТОВ «Хімекс Лімітед», а відповідачем - ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю». Проте, суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у цій справі ТОВ «Хімекс Лімітед», яке є позивачем у справі № 917/527/18.

Зазначило, що Господарський суд Полтавської області розглядає заяву ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» щодо вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового судового рішення у справі № 917/527/18 про стягнення з ТОВ ««Хімекс Лімітед» витрат на професійну правничу допомогу за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23 травня 2018 року. ТОВ «Хімекс Лімітед», допускає, що ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» використає рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року під час розгляду Господарським судом Полтавської області заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/527/18, з метою підтвердження витрат за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23 травня 2018 року.

У зв`язку з викладеним, ТОВ «Хімекс Лімітед», вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про його інтереси, оскільки суд встановив обставини по справі - наявність та дійсність відступленого права за спірним Договором відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року на підставі дослідження судових рішень у господарській справі № 917/527/18, де позивачем є ТОВ «Хімекс Лімітед».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Хімекс Лімітед», представник ОСОБА_1 - адвокат Євсюков Ф.Б. просив закрити апеляційне провадження, оскільки оскаржуваним рішенням суду першої інстанції питання про права, обов`язки та інтереси ТОВ «Хімекс Лімітед» не вирішувалось.

Інші учасники справи, наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 рокускасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Хімікс Лімітед» необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, Дніпровський районний суд міста Києва виходив з того, що відсутні підстави для визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року, як такого, що вчинений під впливом обману, та, відповідно, відсутні правові підстави для застосування наслідків недійсності правочину, - оскільки судом встановлено, що під час укладення спірного Договору відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року, позивач мав можливість ознайомитись з умовами Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23 травня 2018 року, право вимоги за яким є предметом спірного Договору від 13 лютого 2022 року, що не спростовано позивачем, відповідно до змісту позовної заяви. Суд першої інстанції вказав, що позивач не був обмежений у можливості ознайомитись зокрема із пунктом 7.1 Договору від 23 травня 2018 року, яким передбачена заборона сторін Договору передавати третім особам права та/або обов`язки за цим Договором без письмової згоди іншої із сторін, що не спростовано позивачем належними та допустимими доказами у справі.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони Договору.

Судом встановлено, що 23 травня 2018 року між ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» та адвокатом ОСОБА_2 укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (далі - Договір), до якого внесено зміни Додатковою угодою від 13 листопада 2018 року, відповідно до умов якого, адвокат ОСОБА_2 зобов`язався надати професійну правничу допомогу клієнту щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги у господарській справі № 917/527/18 за позовом ТОВ «Хімекс Лімітед» про відкликання та спростування недостовірної інформації, а клієнт приймає результати належно виконаної правничої допомоги та оплачує гонорар адвоката та компенсує фактичні витрати, понесені адвокатом. (а.с. 19-22; 23-24).

Відповідно до п. 2.1 Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє виключно до дати ухвалення судового рішення по суті спору судом першої інстанції, яким буде закінчено розгляд господарської справи № 917/527/18 у суді першої інстанції.

За редакцією п. 3 Договору, клієнт оплачує адвокату винагороду (гонорар) за надання правничої допомоги у фіксованому розмірі 400 000,00 грн. Розмір винагороди може змінюватись за згодою сторін в залежності від результатів вирішення господарської справи № 917/527/18 судом першої інстанції та з урахуванням інших істотних обставин. Винагорода оплачується частинами на банківський рахунок адвоката у передбаченому Договором порядку. Адвокат надає детальний опис наданої правничої допомоги та понесених фактичних витрат.

У п. 5.1 Договору вказано, що адвокат зобов`язаний передати, а клієнт - прийняти результати передбачених цим Договором виконаних робіт щодо надання правничої допомоги шляхом складання і підписання відповідного Акту передачі-прийняття.

Згідно з п. 7.1 Договору, жодна із сторін не має права передавати третім особам права та/або обов`язки за цим Договором без письмової згоди іншої сторони.

Як вбачається із платіжного доручення № 4195 від 16 липня 2018 року, ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» перерахував на банківський рахунок ФОП ОСОБА_2 150 000,00 грн. (а.с. 25).

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 30 травня 2019 року у справі № 917/527/18, стягнуто з ТОВ «Хімекс Лімітед» на користь ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» 150 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 26-30).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2019 року у справі № 917/527/18, додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 30 травня 2019 року скасовано. Оскільки постановою Верховного Суду від 27 серпня 2019 рішення Господарського суду Полтавської області від 13 листопада 2018 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року у справі № 917/527/18 скасовано тому справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області (а.с. 84-85).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11 березня 2020 року у справі № 917/527/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09 листопада 2020 року та постановою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Хімекс Лімітед» до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» відмовлено, витрати на правничу допомогу на користь ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» судовими рішеннями не стягнуто (а.с. 86-95, 96-101, 102-104).

Судом також встановлено, що 13 лютого 2022 року між ОСОБА_2 (первісним кредитором) та ОСОБА_1 (новим кредитором) укладено Договір відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого, первісний кредитор повністю відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимагати сплати ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», за договором про надання професійної правничої допомоги від 23 травня 2018 року (а.с. 14-15).

Відповідно до п. 3, 4 Договору про відступлення права вимоги, на дату укладення Договору, відступлене право визначено в обсязі 250 000,00 грн., які новий кредитор сплатив первісному кредитору за відступлене право вимоги до укладення та підписання Договору.

На претензію ОСОБА_1 , ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» листом від 01 червня 2022 року № 01-19/515 повідомило про те, що відповідно до п. 7.1 Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року жодна із сторін не має права передавати третім особам права та обов`язки за цим Договором без письмової згоди іншої сторони. Таким чином, оскільки ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» не надавало письмової згоди на передачу ОСОБА_2 свого права вимоги гонорару за договором від 23 травня 2018 року, а також ураховуючи, що рахунок на решту 250 000,00 грн. адвокатом ОСОБА_2 до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» так і не виставлено, ОСОБА_1 не має правових підстав для отримання від ОСОБА_2 прав вимоги за договором про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року (а.с. 16, 17-18).

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Положеннями ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину,яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Аналізуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що укладений 13 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем Договір про відступлення права вимоги, суперечить вимогам ЦК України та не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, так як ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» не надавало письмової згоди на передачу ОСОБА_2 свого права вимоги грошових коштів (гонорару) за договором від 23 травня 2018 року, а також враховуючи, що в подальшому адвокат ОСОБА_2 не надавав правову допомогу ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», а рахунок на решту 250 000 грн. ним до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» не виставлявся, ОСОБА_1 не має правових підстав для отримання від ОСОБА_2 права вимоги за Договором про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року. Відтак, Договір відступлення права вимоги, укладений 13 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є недійсним.

Правові наслідки недійсності правочину визначаються ч. 1 ст. 216 ЦК України, відповідно до якої, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки відповідачем одержано від позивача грошові кошти в сумі 250 000 грн. на виконання Договору, який є недійсним, то при застосуванні наслідків його недійсності отримані грошові кошти підлягають поверненню.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Так як висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому, відповідно до ст. 376 ЦПК, України рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо апеляційної скарги ТОВ «Хімекс Лімітед», апеляційний суд приходить до висновку про закриття апеляційного провадження за таких обставин.

Редакцією ч.1 ст. 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналіз вищезазначених норм визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи:

1) учасники справи;

2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою до розгляду справи особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто та вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку, рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, спір, що був предметом розгляду в суді першої інстанції виник між сторонами Договору про відступлення права вимоги, укладеним 13 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого, ОСОБА_2 відступив ОСОБА_1 , право вимоги до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», за Договором про надання професійної правничої допомоги від 23 травня 2018 року.

При цьому, ТОВ «Хімекс Лімітед» не є стороною оспорюваного Договору відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року, а також не є стороною Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23 травня 2018 року, який є предметом оспорюваного Договору про відступлення права вимоги від 13 лютого 2022 року, тому, відсутні підстави вважати, що оскаржуване рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року впливає на права, обов`язки чи законні інтереси ТОВ «Хімекс Лімітед».

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Хімекс Лімітед» не вирішувалося, в зв`язку з чим апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою ТОВ «Хімекс Лімітед» підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 492 грн. 40 коп. та за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 5 338 грн. 60 коп., а всього: 8 731 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 362, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод технічного вуглецю», про визнання Договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину задовольнити.

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги, укладений 13 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким останній отримав від позивача 250 000,00 грн. та передав право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» про стягнення боргу за надання правової допомоги.

Застосувати реституцію, як наслідок недійсності правочину, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 492 грн. 40 коп. та за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 5 338 грн. 60 коп., а всього: 8 731 (вісім тисяч сімсот тридцять одну) гривню судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар