Справа № 347/2327/21
Провадження № 22-з/4808/65/23
Головуючий у 1 інстанції Кіцула Ю.С.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

17 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Косівського районного суду від 01 травня 2023 року під головуванням судді Кіцули Ю.С. у м. Косів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Косівського районного суду від 01 травня 2023 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу представника АТ «Кредобанк» залишено без задоволення. Рішення Косівського районного суду від 01 травня 2023 року залишено без змін.

Представником ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Вказана заява надійшла до Івано-Франківського апеляційного суду 10 липня 2023 року. Копію заяви про ухвалення додаткового рішення 10 липня 2023 року направлено АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 поштовим відправленням.

Заява обґрунтована тим, що в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на апеляційну скаргу було заявлено орієнтовний розмір судових витрат в розмірі 41 400 грн, які очікувала понести ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в Івано-Франківському апеляційному суді. Адвокатом було надано відповідачці необхідні види професійної правничої допомоги відповідно до укладеного сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.08.2022, сторонами підписано акт наданих послуг на загальну суму 21 000 грн, 03.07.2023 було здійснено часткову оплату за договором про надання правової (правничої) допомоги в сумі 5 000 грн.

Просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року заяву призначено до розгляду без виклику учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно заяви про стягнення на користь позивача судових витрат.

Представник АТ «Кредобанк» 25.07.2023, 01.08.2023, 15.08.2023, подав заяви та клопотання, відповідно до яких посилається на відсутність повноважень представника заявника щодо підписання процесуальних документів, неподання належних та допустимих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, наявність зловживання правом та порушення адвокатом Правил адвокатської етики, на наявність обставин для відмови у стягненні заявлених витрат на таку допомогу, а також про зменшення розміру таких витрат.

Просить повернути заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, зменшити витрати на правову допомогу до 0,00 грн, у задоволенні заяви відмовити, закрити провадження у справі та постановити окрему ухвалу стосовно порушення законності адвокатом Святненком С.В., яку направити до КДКА Івано-Франківської області.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 та в прийнятті додаткового рішення з таких підстав.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню ст. 270 ЦПК України і зазначено, щододаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у ч. 1 ст. 270 ЦПК України підстав.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Колегія суддів зауважує, що вказівка у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Відповідно до п.п. «в» п. 4 ч.1 ст.382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Розглядаючи по суті апеляційну скаргу у цій справі, апеляційний суд у постанові щодо питання про розподіл судових витрат (судового збору), понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, та щодо яких в матеріалах справи містилися докази їх понесення, зазначив, що судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції не здійснювався, оскільки ОСОБА_1 та її представник не надали відповідних доказів понесення таких витрат (рахунки, детальний обсяг виконаних робіт (наданих послуг), їх необхідність, співмірність з урахуванням складності справи, обсягу виконаних робіт та ціни позову).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 до закінчення судових дебатів у справі не зробив відповідну заяву про понесення витрат на професійну правничу допомогу та про те, що докази фактичного розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом і не навів даних про такі докази із вказівкою на наявність будь-яких поважних причин неможливості подання таких до закінчення судових дебатів у справі. Всупереч вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник ОСОБА_1 звернувся із такою заявою після прийняття постанови у цій справі.

Зазначення ж у відзиві на апеляційну скаргу попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу розрахунку судових витрат, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань, суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, фактичне їх понесення та розмір. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20 (адміністративне провадження № К/9901/24445/21).

Крім того, представник ОСОБА_1 адвокат Святненко С.В. подав як доказ, яким підтверджується розмір витрат, які відповідач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підписаний сторонами 02.08.2022 договір про надання правничої допомоги № 02/08/22-1Ц з додатком № 1 до цього договору, згідно якого сторони узгодили вартість послуг за договором про надання правової допомоги у розмірі 41 400 грн, а також платіжне доручення від 03.07.2023 про сплату ОСОБА_1 АО «Правниче бюро» коштів в сумі 5 000 грн згідно вищевказаного договору. Такі докази існували до прийняття постанови у цій справі, однак під час розгляду судом апеляційної скарги адвокатом не надані та судом не досліджувалися, представник позивача з такими не ознайомлювався.

Договір про надання правничої допомоги № 02/08/22-1Ц від 02.08.2022 з додатком № 1 до цього договору не було долучено і при розгляді справи в суді першої інстанції, хоча у своїй заяві представник ОСОБА_1 зазначає про знаходження такого договору в матеріалах справи.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 зазначено, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18 зроблено висновок про те, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Водночас перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 (провадження № 61-4004св21) зазначено, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 127/25480/21 (провадження № 61-8836св22), вказав, що для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 зазначено, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

На підставі наведеного, підстав для прийняття додаткового рішення немає, тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Заяви представника АТ «Кредобанк» про повернення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, про закриття провадження у справі задоволенню не підлягають, оскільки представник ОСОБА_1 наділений повноваженнями подання заяв та клопотань у справі як представник сторони відповідача на підставі ордеру від 28.06.2023. Крім того, за відсутності належним чином оформленого відповідного акта про отримання позивачем не в повному обсязі додатків до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановлення такої обставини без її обґрунтування належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Заява представника АТ «Кредобанк» про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає, оскільки це є правом суду та апеляційний суд не вбачає підстав для реалізації такого права.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття додаткового рішення, клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 141, 260, 261, 270, 381, 382, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Косівського районного суду від 01 травня 2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева