Справа № 212/1339/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року адвокат Кріль В.Я., в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 кошти, отримані без достатньої правової підстави у розмірі 131509,04 грн., інфляційна складова 24208,16 грн., 3% річних 11760,15 грн., всього 167477,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_3 було направлено ОСОБА_4 через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму коштів у загальному розмірі 131509,04 грн. у період з 28.02.2019 по 19.10.2019. вказані кошти були перераховані на прохання ОСОБА_4 для користування у зв`язку з перебуванням останнього у важкому матеріальному становищі та терміновій необхідності значної суми коштів на невідомі ОСОБА_3 цілі відповідача. Суми коштів, які передано в користування ОСОБА_4 , не закріплено жодним правочином в розумінні цивільного законодавства України між позивачем та відповідачем. Вказана сума коштів ОСОБА_3 повернута не була станом на 10.02.2022, ані повністю, ані частково. 24.01.2022 на адресу ОСОБА_4 направлялась вимога щодо повернення безпідставно набутих коштів у добровільному порядку. Вказану вимогу відповідач отримав 27.01.2022, однак кошти не повернув, відповідь не надав. У зв`язку з цим, позивач на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути ці кошти з відповідача як безпідставно набуті, а також на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 28 квітня 2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

06 липня 2022 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що він перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ «АльтекоГруп» з 11 липня 2018 року. Коли між ними ускладнились відносини, він вирішив звільнитись та написав заяву про звільнення. В зв`язку з епідемією коронавірусу він не зміг виїхати до м. Києва і надіслав заяву Укрпоштою з проханням звільнити його, вислати йому копію наказу про звільнення, зробити розрахунок та вислати трудову книжку. Позивач вислав трудову книжку без записів, розрахунок не було зроблено та не надав йому копію наказу про звільнення. Він був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди за затримку розрахунку при звільненні. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22.11.2021 його позовні вимоги задоволено частково. Після вказаного рішення ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом. Зазначив, що між ним та ОСОБА_3 були трудові відносини. В нього не було необхідності брати кошти у позивача, якби в нього насправді було б тяжке матеріальне становище, то він би взяв кредит. Також він не заперечує той факт, що ОСОБА_3 перераховував кошти на його ім`я, але то були гроші на виконання робіт, закупівлю матеріалів та зарплату працівникам. За отримані ним гроші він звітував ОСОБА_3 кожного тижня письмово і здавав звіти йому особисто та електронною поштою. По приїзду до Києва він письмово оформлював звіти і разом з відомостями по зарплаті здавав ОСОБА_3 між ними були тільки трудові відносини, друзями вони не були, цивільно-правові відносини не мали. Отже, правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані на рівні правочину, що в свою чергу виключає застосування положень ст. 1212 ЦК України. З урахуванням викладеного, відповідача вказує, що позивач безпідставно вимагає повернення коштів.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Вороніна Н.П. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача - адвокат Бойченко Л.П. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач намагається стягнути з відповідача кошти без належних на те правових підстав, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

З`ясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні сторін, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, суд вважає встановленими такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , згідно трудового договору від 10 червня 2018 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Альтеко ГРУП» на посаді виконроба, звільнений з займаної посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року. Рішення набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в період з 28.02.2019 по 19.10.2019 направлено ОСОБА_4 , через АТ КБ "ПриватБанк" кошти, на загальну суму 131509,04 грн., що підтверджується копіями квитанцій.

24 січня 2022 року ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_4 відправив вимогу про повернення безпідставно набутих коштів, в якій просив повернути останнього грошові кошти у сумі 131509 грн. 04 коп. Зі змісту вказаної вимоги слідує, що ОСОБА_3 просив ОСОБА_4 повернути грошові кошти у розмірі 131509 грн. 04 коп., які позивач з 28.02.2019 по 19.10.2019 перерахував відповідачу на його прохання. Також вказано, що факт передання коштів підтверджується квитанціями ПриватБанку, які долучаються до вимоги.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст.13ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст.77ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст.81ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні немає правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею, чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом наведеної норми, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 у справі № 904/2444/18, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 22 березня 2021 року у справі № 760/18229/15-ц.

Конструкція статті 1212 ЦК як і загалом норм глави 83 ЦК свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Аналізуючи викладе, можна дійти висновку, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Разом з тим, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому вона відпала.

Відповідно до положень ч.1, п.1 ч. 2 ст. 11 ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З правового аналізу вище наведених норм матеріального права вбачається, що загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).

Така правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 10 вересня 2018 року по справі № 638/11807/15-ц та від 12 грудня 2018 року по справі № 205/3330/14-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Як встановлено судом, в період часу з 28.02.2019 по 19.10.2019 позивачем відповідачу, який на той час працював виконробом ТОВ «Альтеко ГРУП», були перераховані на банківську картку останнього грошові кошти у загальній сумі 131509 грн. 04 коп. 19 платежами, що не оспорюється сторонами по справі. Однак, відповідач вказані грошові кошти не набув у власність, оскільки вказані кошти пішли на закупівлю матеріалів, виконання робіт та заробітну плату працівникам, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, відсутня одна із умов, передбачених ст. 1212 ЦК України, як безпідставне набуття майна.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права та наданих учасниками справи доказів, суд вважає, що правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані на рівні правочину (усний договір між позивачем та відповідачем), що виключає застосування положень ст. 1212 ЦК України.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із вищевикладеного, суд визнає, що позовні вимоги не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підстави для задоволення позову відсутні, через що суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 13 червня 2023 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт