Номер провадження: 22-ц/813/5427/23
Справа № 505/1100/22
Головуючий у першій інстанції Івінський О. О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді - Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

треті особи - Міністерство оборони України, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який представляє інтереси Міністерства оборони України

на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2022 року ухвалене у складі судді Івінського О.О., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

Заявник ОСОБА_1 звернулась 11.05.2022 до суду з заявою, вказуючи, що з вересня 2005 року вона та ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Вона є єдиним спадкоємцем після його смерті. Вона фактично прийняла спадщину оскільки проживала зі спадкодавцем на час його смерті за однією адресою. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має змоги через відсутність будь-якого родинного зв`язку із померлим. Вказана обставина на даний час позбавляє її права у позасудовому порядку оформити майнові права на спадкове майно її цивільного чоловіка. ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт, що вона постійно проживала з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2005 року і до часу його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з вересня 2005 року і до часу його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, була пов`язана з ним спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, що підтверджено письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Міністерство оборони України звернулось до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. В поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що метою встановлення такого юридичного факту в матеріалах заяви ОСОБА_1 було зазначено отримання спадщини. В той же час, 24.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги на підставі вищевказаного рішення суду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 № 975. (копія додається). Звертали увагу суду що, Міністерство оборони України, не було зазначене ОСОБА_1 в якості заінтересованої особи, а тому і не було залучене судом до участі у справі в якості заінтересованої особи та не приймало участь у засіданнях під час розгляду даної справи. Разом із цим, вищевказане рішення Котовського міськрайонного суду впливає на права, обов?язки та законні інтереси Міністерства оборони України. Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , яка була подана до Котовського міськрайонного суду Одеської області, а також доданими до заяви документами, Міністерство оборони України, вважає, що підстав для задоволення немає, з наступних підстав. 11.05.2022 року ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області, з заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Як зазначає Заявник у своїй заяві з вересня 2005 року, вона проживала разом з ОСОБА_3 , як одна сім?я без реєстрації шлюбу. Шлюб не реєстрували, оскільки не бачили в цьому потреби. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть від 20.04.2022 року. На підтвердження факту проживання однією сім?єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , Заявник надала: довідку від старости сіл Борщі, Дібровка , Зелений Кут та селища Борщі від 25.04.2022 № 312; договір-замовлення від 18.04.2022 № 022077 на організацію та проведення поховання, а також показання свідків. Проте, як зазначено у тексті рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 по справі № 505/1100/22 заявниця у судове засідання не з?явилась. Крім того, з тексту рішення суду, не вбачається факт надання свідками показів, які на думку заявника могли б підтвердити факт проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відтак, виходячи з вищевикладеного, Котовський міськрайонний суд Одеської області, задовольнив заяву заявниці лише на підставі довідки старости сіл Борщі, Дібровка , Зелений Кут та селища Борщі від 25.04.2022 N6312 та договору-замовлення від 18.04.2022 № 022077 на організацію та проведення поховання, які ні як не можуть вказувати на те, що між Заявником та ОСОБА_3 склались стосунки, які притаманні подружжю. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім?єю" та "член сім?ї" не є тотожними. Згідно з абз.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім?ї»), до кола членів сім?ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони належать його (ії) дружина (чоловік), їхні діти і батьки. Обов?язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім?ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-pr/99). Для встановлення спільного проживання однією сім?єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім?ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов?язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі N° 490/4949/17 (провадження № 61- 46210св18). Враховуючи вищевикладені правові позиції Верховного Суду, слід дійти висновку, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім?ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов?язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Також, звертаю увагу апеляційного суду, що відповідно до статті 318 ЦПК України, зміст заяви повинен містити, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Як зазначалось раніше, метою подання заяви про встановлення факту проживання однією сім?єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, Заявником подано для подальшого отримання спадщини, проте аж ніяк не отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 № 975 для членів сім?ї військовослужбовців. Відтак, вбачається, що Заявник при зверненні до суду, вказала іншу мету для встановлення юридичного факту, а тому і не залучила до участі у справі в якості заінтересованої особи Міноборони. Враховуючи вищевикладене, Міністерство оборони України, вважає, що ОСОБА_1 не доведено належними, допустимими та достовірними доказами факт проживання з ОСОБА_3 однією сім?єю, як чоловіка та дружини, а тому суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив її заяву.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та заявницю , оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 50 років в с. Борщі Подільського району Одеської області помер ОСОБА_3 (актовий запис №401), що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 20.04.2022.

Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Заявниця вказувала, що вона з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до часу відкриття спадщини.

Згідно довідки Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих. № 312 від 25.04.2022, ОСОБА_1 дійсно проживала понад 17 років в громадянському шлюбі з ОСОБА_3 та була зареєстрована разом з ним в одному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вели пазом спільне господарство до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 дійсно здійснила поховання ОСОБА_3 19.04.2022 на ділянці кладовища, розміщеного на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в с. Зелений Кут.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 3 СК України встановлено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, була пов`язана з ним спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, що підтверджено письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що метою встановлення юридичного факту в матеріалах заяви ОСОБА_1 було зазначено отримання спадщини. В той же час, 24.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги на підставі вищевказаного рішення суду. Судова колегія звертає увагу на ту осбтавину, що оскаржуване рішення винесено 07 липня 2022 року, тобто за 3.5 місяці до звернення до міністерства оборони України, що підтверджує мету звернення заявниці до суду - оформлення спадку(цивільні права) .

Посилання апелянта на ту обставину, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, є слушними, і матеріали справи на думку суду містять відповідні докази які апелянтом не спростовані.

Посилання апелянта на судову практику виниклу після винесення оскаржуваного рішення не відповідає принципу дії процесуального закону у часі і пов`язана по перше з проблемою зворотної сили закону або судової практики та їх співвідношення.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що Міністерством оборони України не доведено тих обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог, а тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2022 року залишити без змін

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко