Провадження № 8/756/3/23
У Х В А Л А

08 червня 2023 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі №2/756/357/13 за нововиявленими та виключними обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

07.06.2023 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючому судді Яценко Н.О. по вищевказаній справі з мотивів того, що 01.06.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд рішення судді Яценко Н.О. від 2013 року та просив ухвалити виважене рішення про самовідвід терміном до 07.06.2023 року. Вказав, що суддя винесла рішення маючи в матеріалах справи копію зареєстрованої заяви ОСОБА_1 про вчинення стороною позивача кримінального правопорушення за ознаками ст.206-2 КК України. Вказані обставини, на думку заявника, викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Яценко Н.О. щодо спору.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши обставини, зазначені позивачем у заяві про відвід, приходжу до наступного висновку.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Як на підставу для відводу головуючого судді, заявник посилався на те, що головуючий діє упереджено, з таким твердженням суд погодитися не може виходячи із наступного.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Враховуючи вище наведене, ОСОБА_1 заявляючи заяву про відвід головуючого судді, посилається на необ`єктивність та упередженість судді Яценко Н.О., однак, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі.

Відтак, заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою.

У відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, питання про відвід передається для вирішення в порядку ч.3 ст. 40, ч.1 ст. 33 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі №2/756/357/13 за нововиявленими та виключними обставинами.

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі №2/756/357/13 за нововиявленими та виключними обставинами передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м.Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Яценко Н.О.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Яценко