БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/114/23
Справа № 356/589/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що з 23.10.2010 заявник ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28.08.2018 був розірваний. Від цього шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі дитина проживає разом матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Батько є працездатним та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. За таких обставин, просить суд стягнути з боржника на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За ч. 2 ст. 160 СК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до роз`яснень в п.п. 1, 9-10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені. Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Так, згідно з п. 4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а до заяви мають бути додані інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, вимоги заявника в заяві повинні бути сформульовані саме таким чином, як це передбачено п. 4 або п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та належним чином документально підтверджені.

У разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення іншого розміру аліментів, що прямо не передбачено законом, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Разом з тим, заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, без встановленого обмеження не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та не підлягає розгляду в наказному провадженні.

Окрім того, вимога заявника про стягнення аліментів на утримання дитини до 01.10.2029 включно не відповідає вимогам закону, оскільки за змістом ст. 180 СК України аліменти стягуються до досягнення дитиною повноліття, в той час як ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже виповниться 18 років.

Також заявником ОСОБА_1 у порушення вимог п. 4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, не зазначено обставин та не додано належних доказів, на яких ґрунтуються вимоги її заяви про видачу судового наказу, зокрема, відсутні докази, які підтверджують її твердження в заяві про те, що боржник працездатний, а також те, що вона зверталася до боржника, але не досягла домовленості з останнім про порядок та способи утримання дитини відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 СК України.

Перевіривши надані заявником документи, суд приходить до висновку, що до заяви про видачу судового наказу не додано належних документів, які безспірно підтверджують факт постійного проживання дитини разом із матір`ю та перебування її на утриманні останньої.

Разом з тим, надана заявником довідка виконавчого комітету від 10.07.2023 за вих. № 10-13-661 ґрунтується виключно на даних, зазначених в акті депутата № 556 від 10.07.2023, копію якого до матеріалів справи не долучено та зміст якого не може бути перевірений судом, тому як письмовий доказ викликає обгрунтовані сумніви та не може у безспірному порядку підтверджувати наведені в ній факти.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт сумісного проживання з неповнолітнім сином та перебування останнього на її повному утриманні, заявником не надано.

Отже, заява про видачу судового наказу подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а заявлена у ній вимога не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко