Справа № 163/645/23
Провадження № 2/163/138/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 10257,60 гривень заподіяної матеріальної шкоди з передбачених ст.ст.1166, 1192 ЦК України підстав та стягнення судових витрат у вигляді судового збору в сумі 1073,60 гривень, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 гривень.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач знищив (вирвав) належні йому кущі квітів, які росли на території його домоволодіння. Приводом для цих спірних правовідносин став конфлікт між його дружиною та сусідами - родиною відповідача, який поскаржився в органи поліції на нібито порушення ним громадського порядку. За результатами розгляду судом справи № 163/1480/21 встановлено, що конфлікт відбувся по причині вирубки відповідачем належних йому кущів квітів та це не заперечувалося самим відповідачем. У зв`язку із цим вважає, що факт вирубки кущів квітів визнається учасниками справи і підтверджується судовим рішенням, тому у відповідності до ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. Відшкодуванню підлягає всього 10257,60 гривень, з яких: 8457,60 гривень - вартість знищених відповідачем кущів квітів (саджанці білої троянди Escimo) та їх відновлення (вирощування до стану на час вирубки); 1800,00 гривень виготовлення технологічної карти, за якою визначено вартість відновлення знищених кущів квітів.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 30 березня 2023 року, розгляд справи було постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам визначено строки для подання заяв по суті спору (відзиву на позовну заяву, відповідь на відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив).

У межах встановленого судом строку відповідач 20 квітня 2023 року подав відзив на позовну заяву, у якому вказав на безпідставність заявлених позовних вимог. Таку свою позицію обґрунтував тим, що позивач не навів належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо заподіяння ним матеріальної шкоди. Будь-яких заяв про визнання позову, як це передбачено ч.1 ст.82 ЦПК України, не подавав, а постанова суду у справі № 163/1480/21 стосується позивача, тому твердження у позовній заяві про доведеність його вини у заподіянні шкоди є помилковим та не відповідає положенням ст.82 ЦПК України. Просив відмовити у задоволенні позову.

28 квітня 2023 року позивач подав відповідь на відзив відповідача. У ньому вказав, що жодних міркувань, тверджень чи спростувань факту завдання йому матеріальної шкоди шляхом вирубки кущів квітів та її розміру відповідач у відзиві не наводить, як і не вказує, що шкода завдана не з його вини. Факт вирубки відповідачем кущів квітів встановлено судом за матеріалами судової справи № 163/1480/21, під час розгляду якої, у тому числі в суді апеляційної інстанції, відповідачем даний факт визнавався і не заперечувався. Постанова суду від 20.09.2021 у справі № 163/1480/21 містить інформацію щодо предмета доказування у цій справі вирубки відповідачем належних йому кущів квітів, отримана ним у встановленому законом порядку, тому є належним і допустимим доказом у справі. Крім цього факт вирубки кущів квітів відповідачем був визнаний під час розгляду справи № 163/1194/22 за позовом останнього до нього про відшкодування матеріальної шкоди вартості пошкодженої під час конфлікту 22.06.2021 секції паркану.

Відповідь на відзив відповідач отримав 02 травня 2023 року, проте у строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, заперечень на вказану відповідь не подав.

У період з 19 травня 2023 року по 05 червня 2023 року головуючий у справі суддя Павлусь О.С. не здійснював правосуддя з різних причин (службове відрядження, відпустка, тимчасова непрацездатність).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Любомльським районним судом Волинської області розглядалася справа № 163/1480/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство).

Предметом розгляду вказаної справи був складений інспектором Ковельського РУП ГУНП у Волинській області протокол про те, що ОСОБА_1 о 22:20 годині 25 червня 2021 року по АДРЕСА_1 пошкодив належний ОСОБА_2 паркан, порушивши громадський порядок і спокій громадян.

Постановою судді від 20 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення.

У цій постанові вказано наступне.

«В ході розгляду справи встановлено такі фактичні обставини.

Дружина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 після приїзду додому помітила вирвані кущі квітів, про що написала відповідну заяву у поліцію. Відбувся конфлікт між ОСОБА_3 та сім`єю ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що під час конфлікту сперся на паркан біля свого будинку, який через свою давність частково пошкодився.

ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях вказав про пошкодження ОСОБА_1 належного йому паркану, у зв`язку з чим викликав працівників поліції».

З приводу пошкодження паркану ОСОБА_2 в серпні 2022 року звернувся в Любомльський районний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3337 гривень (справа № 163/1194/22).

Із прослуховування звукозапису судових засідань у справі № 163/1194/22 встановлено, що під час заслуховування судом позицій сторін щодо прийняття до спільного розгляду поданого ОСОБА_1 зустрічного позову, який по своїй суті є аналогічним цьому позову (відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вирубки кущів квітів), ОСОБА_2 лише вказав, що квіти росли на території міської влади та заважали руху йому та його дитині.

На підтвердження заявленого розміру заподіяної шкоди позивач надав:

- комерційну пропозицію № 16 від 23 грудня 2022 року на суму 8457,60 гривень, складену приватним підприємством «Олика Агро», у якій серед восьми позицій товару вказано «Сажанці Біла троянда Escimo» в кількості 5 штук;

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 11 від 23 грудня 2022 року, підписаний директором приватного підприємства «Олика Агро» як виконавцем та ОСОБА_1 як замовником, про те, що виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): ландшафтний дизайн вартістю 1800 гривень.

Письмові заяви сторін по суті спору та дослідженні у справі докази свідчать, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, який регулюється положеннями ст.1166 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

В деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Разом із цим, доведення самого факту заподіяння шкоди та її розміру покладається на особу, яка вважає себе потерпілою від таких неправомірних дій, тобто у цивільному процесі - на позивача.

За змістом статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності сторін (п.4 ч.3 ст.2, ч.1 ст.12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч.6 ст.80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Дослідженими у справі доказами позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги по їх суті та розміру, при цьому вважає, що факт заподіяння відповідачем шкоди у вигляді вирубки належних йому кущів квітів доведений судовим рішенням у справі № 163/1480/21 та визнаний самим відповідачем під час розгляду цієї ж справи, а також справи № 163/1194/22.

Проте такі доводи позивача свого належного та достатнього підтвердження не знайшли.

Постанова суду від 20 вересня 2021 року у справі № 163/1480/21 стосується самого позивача і в розумінні ч.6 ст.82 ЦПК України спроможна доводити лише те, що дрібного хуліганства за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин він не вчиняв.

Самого ж факту вчинення відповідачем ОСОБА_5 порубки кущів квітів, їх виду та кількості, а також їх знаходження (вирощування) на території домоволодіння позивача ОСОБА_1 , зазначена постанова не доводить та взагалі не містить такої інформації, тому не є належним та достатнім доказом у цій справі.

Зазначення в постанові суду пояснень позивача ОСОБА_1 про те, що того дня конфлікт відбувся між його дружиною та сусідами ОСОБА_4 по причині вирубки кущів квітів, є лише відображенням позиції особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, однак жодного доказового значення у цивільному процесі не має.

В постанові також зазначено, що дружина позивача ОСОБА_3 після приїзду додому помітила вирвані кущі квітів, про що написала відповідну заяву у поліцію. Проте копії такої заяви та результатів її розгляду (перевірки) органами поліції до матеріалів позову не додано, тим самим не доведено обставин, які підлягають доведенню у спірних правовідносинах і на які покликається позивач, у тому числі щодо неправомірності дій відповідача.

Звукозапис судових засідань у справі № 163/1194/22 також не доводить цих обставин. Зафіксовані на цьому звукозаписі пояснення ОСОБА_5 лише дають підстави припускати, що порубку кущів квітів здійснив він, проте водночас ці пояснення вказують на знаходження (вирощування) кущів квітів на території місцевої влади, а не на території домоволодіння позивача.

Інші належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту порубки відповідачем кущів квітів, їх виду та кількості, вирощування на території домоволодіння позивача у справі не надано.

У зв`язку із цим, зокрема, через відсутність доказів про кількість і вид вирубаних кущів квітів, надані позивачем докази на підтвердження розміру шкоди, у яких йдеться про п`ять сажанців білої троянди Escimo, суд до уваги не приймає.

Отже, на підставі вище наведених норм матеріального і процесуального права, а також досліджених по справі доказів суд вважає, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами, а відтак і достатніх підстав для відповідальності відповідача згідно з положеннями ст.1166 ЦК України.

За викладених обставин у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

З огляду на такі висновки суду по суті спору понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Інформація про сторін:

позивач ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь