Справа № 359/1511/23
Провадження № 2/359/1174/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, яким просила розірвати шлюб, зареєстрований 09 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №219, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище ОСОБА_4 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 липня 2009 року. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відповідач перебуваючи в законному шлюбі, почав жити з іншою жінкою. На даний час позивач разом з сином знайшли тимчасовий прихисток у Великій Британії. Відповідач в добровільному порядку матеріально не допомагає. Він лише тричі надсилав кошти від бабусь через картки сторонніх осіб. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, в яких : представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність, а відповідач позов визнав повністю та просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяви представника позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2009року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 219. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 09 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 05 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

На підставі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 13 лютого 2023 року.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно роз`яснень, наведених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має. Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно ст. 181 СК України з визначенням його розміру 1/4 частка від доходу відповідача.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В положеннях статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ними повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

За змістом ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Суд звертає увагу на те, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Згідно ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача, у зв`язку з визнанням ним позовних вимог в повному обсязі, слід стягнути судовий збір на користь позивача за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 536 грн. 80 коп. та на користь держави України судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за вимогу про стягнення аліментів, а позивачу слід повернути з держави України частину сплаченого судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 110, 112, 141, 180 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 12, 81, 133, 141, ч. 4 ст. 206, 258- 260, 263 - 265, 268, 289, 353, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстровано 09 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №219.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 13 лютого 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу по аліментам за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок як частину від сплаченого судового збору на підставі квитанцій до платіжної інструкції № 0.0..1 від 04 лютого 2023року (сплачений на код банку отримувача (МФО):899998, рахунок отримувача: UA 0010778).

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_6 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 квітня 2023 року.

Суддя Л.В. Яковлєва