Справа № 359/2089/23
Провадження № 4-с/359/13/2023
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника відділу Бориспіль-ського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіональ-ного управління Міністерства юстиції (м. Київ) Письок Ю.В., державного виконавця Мамирбаєва Є.В. та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа (стягувач) : ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла скарга, в якій просить суд : визнати протиправним бездіяльність в.о. начальника Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Письока Ю.В. та державного виконавця Мамирбаєва Є.В. щодо не скасування заходів забезпечення виконавчого провадження та не зняття обтяження (тип обтяження: арешт та заборона на нерухоме майно - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ), накладеного згідно постанови Державної виконавчої служби у місті Бориспіль та Бориспільському районі Київської області згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2006 року та постанови про звернення стягнення на майно боржника від 25 жовтня 2006 року в межах виконавчого провадження № 683; скасувати арешт та заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , встановлену Державною виконавчою службою у місті Бориспіль та Бориспіль-ському районі Київської області (код ЄДРПОУ: 33870184) згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2006 року та постанови про звернення стягнення на майно боржника від 25 жовтня 2006 року в межах виконавчого провадження № 683.Зобов`язати начальника Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна і виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та будь - який інших державних реєстрів, які містять відповідні записи запис про арешт та обтяження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером №3960566 від 27.10.2006 12:25:22 внесений (зареєстрований) Бориспільською міською державною нотаріальною конторою (08300. Київська обл., м. Бориспіль, вул. Франка, 7).

Вимоги обґрунтовано тим, що у листопаді 2022 року мати скаржника ОСОБА_3 мала намір подарувати його сестрі 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим вона звернулась за консультацією до приватного нотаріуса.При проведені перевірки документів приватний нотаріус з`ясувала, що на підставі постанови ВДВС м. Борисполя зареєстровано обтяження на 1/3 частину вищезазначеної квартири.14 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспіль-ського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де головний державний виконавець Степів Ю.О. повідомив, що на підставі постанови ВДВС м. Борисполя за № 53631 про звернення стягнення на майно боржника від 25 жовтня 2006 року накладено обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 ..Проте, станом на час накладення вищезазначеного обтяження власниками квартири АДРЕСА_1 були три особи, а саме : ОСОБА_1 (скаржник), мама заявника - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_4 . Державним виконавцем також було зазначено, що вищезазначене виконавче провадження завершено, передано до архіву та знищено за терміном зберіган-ня.Враховуючи, що ОСОБА_1 ніколи не був зареєстрований, не проживав і не був власником вищезазначеної квартири або її частини, власникам квартири є інші особи, а матеріали виконавчого провадження знищено, представник скаржника звернувся з відповідними адвокатськими запитами до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Першої Бориспільської державної нотаріальної контори, як правонаступника Бориспільської міської державної нотаріальної контори.05 грудня 2022 року листом за № 1285/01-16 Перша Бориспільська державна нотаріальна контора повідомила, що запитувана інформація є нотаріальною таємницею. 02 грудня 2022 року листом Бориспільський міськрайонний суд Київської області надав відповідь, що згідно алфавітного покажчика цивільних справ з 2005 по 2006 років відносно ОСОБА_1 справи не зареєстровані та не надходили.Проте, згідно алфавітного покажчика цивільних справ з 2005 по 2006 років відносно ОСОБА_1 була зареєстрована справа за № 2-1243/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та надано належним чином завірену копію зазначеного рішення.Про наявність рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2006 року по справі за № 2-1243/2006 скаржник не знав, судового рішення не отримував та не оскаржував, проте участь у житті та утриманні своєї доньки брав та завжди намагався їй допомогти.Листом за № 102990 Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області від 23 грудня 2022 року у відповідь на адвокатський запит підтвердив, що виконавче провадження закінчено, матеріали провадження передано до архіву та знищено за закінченням терміну зберігання.

Станом на час звернення до суду з даною скаргою, за даними перевірки АСВП встановлено, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 завершено, у справах Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження № 683 не перебуває, відкриті виконавчі провадження відносно скаржника ОСОБА_1 відсутні.

Скаржник надав Бориспільській ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судове рішення, вказав, що в межах виконавчого провадження допущена описка при зазначені його прізвища у постанові, виконавче провадження вже завершено, передано до архіву та знищено. Підстави для продовження заходів забезпечення виконання рішення відсутні, а тому просив зняти арешт та обтяження, що повинно було бути здійснено ще при закінчені виконавчого провадження.

17 лютого 2023 року листом за № 18148 заявник отримав відмову Бориспільської ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) у знятті арешту та скасуванні заходів забезпечення виконавчого провадження.Виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2006 року по справі № 2-1243/2006 здійснювалось під керівництвом державного виконавця ВДВС м. Борисполя Мамирбаєва Є.В., яким після закінчення зазначеного виконавчого провадження не було знято відповідний арешт та обтяження, так само після виявлення зазначеного порушення в.о. начальником відділу Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Письоком Ю.В. також не вчинено відповідних дій.Тому, скаржник змушений звернутися до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 03 березня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання, а також витребувано від Першої Бориспільської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії документів, на підставі яких 27 жовтня 2006 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження за реєстраційним номером 3960566 (тип обтяження: заборона на нерухоме майно) на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань до суду не направили.

Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Суд, дослідивши подану скаржником заяву, витребувані документи та матеріали справи, з наявними в ній доказами, прийшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 - 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи, відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2006 року по справі № 2-1243/2006 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 травня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного судового рішення ВДВС у м. Бориспіль та Бориспільському районі відкрито виконавче провадження за № 683 від 20 червня 2006 року, в рамках виконання якого державним виконавцем Мамирбаєвим Є.В. 24 жовтня 2006 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридич-ними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно ст. 18 ЦПК України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусо-вому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця Мамирбаєва Є.В. від 24 жовтня 2006 року про накладення арешту на майно ОСОБА_1 27 жовтня 2006 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою внесено запис про обтяжен-ня за № 3960566 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Станом на час накладення вищезазначеного обтяження власниками квартири АДРЕСА_1 були : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Наведене підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 12 квітня 2001 року, виданого на підставі розпорядженням (наказом) Комітету Бориспільської міської ради за № 7397 від 12 квітня 2001 року.

Державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 також підтверджується довідкою КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» за № 910 від 11 листопада 2022 року.

Виконання судового рішення є сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 26 цього Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 роз. ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному ст. 63 Закону.

Частино 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначає-ться виконавцем.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 3 ст. 56 Закону визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За приписами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Зважаючи на вимоги ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, відповідно ст. 319 ЦК України визначальні принципи здійснення права власності. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провад-ження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно п. 10 розділу 8 Інструкції після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, крім іншого, повинні бути вказані прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС м. Борисполя № 53631 про звернення стягнення на майно боржника від 25 жовтня 2006 року накладено обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 .

Скаржник надав Бориспільській ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судове рішення, яке набрало законної сили та вказав, що в межах виконавчого провадження допущена описка при зазначені його прізвища у постанові, на даний час його донька досягла повноліття, виконавче провадження вже завершено, передано до архіву та знищено, підстави для продовження заходів забезпечення виконання рішення відсутні, а тому просив зняти арешт та обтяження.

Проте, 17 лютого 2023 року, листом за № 18148, Бориспільська ВДВС у Бориспільського району Київської області ЦМУЮ (м. Київ) відмовила ОСОБА_1 у знятті арешту та скасуванні заходів забезпечення виконавчого провадження.

За змістом положень ч. 4, 5 ст.5 9 Закону України «Про виконавче проваджен-ня» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розра-хунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Держав-ного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно - промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбаче-них законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

За даними перевірки АСВП встановлено, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 завершено, на даний час у справах Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження за № 683 не перебуває, відкриті виконавчі провадження відносно скаржника ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту та заборони на відчуження майно скаржника, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки скаржник в інший спосіб, крім звернення до суду, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість скарги та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту та заборони відчуження, а відтак і про задоволення скарги в цій частині.

Разом з тим, суд не вбачає підстав на задоволення скарги в частині визнання протиправ-ною бездіяльність в.о. начальника Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Письока Ю.В. та державного виконавця Мамирбаєва Є.В. щодо не скасування заходів забезпечення виконавчого провадження та не зняття обтяження (тип обтяження: арешт та заборона на нерухоме майно - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ), накладеного згідно постанови Державної виконавчої служби у місті Бориспіль та Бориспільському районі Київської області згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2006 року та постанови про звернення стягнення на майно боржника від 25 жовтня 2006 року в межах виконавчого провадження № 683, а також щодо вимог про зобов`язання начальника Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії по зняттю арешту та заборони відчуження нерухомого майна і виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та будь-який інших державних реєстрів, які містять відповідні записи запис про арешт та обтяження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером №3960566 від 27 жовтня 2006 року внесений (зареєстрований) Бориспільською міською державною нотаріальною конторою (08300. Київська обл., м. Бориспіль, вул. Франка, 7), виходячи з наступного.

Відповідно Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року за № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10 червня 1999 року за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а сааме : накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Згідно п. п. 2.1.1 п. 2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

За змістом п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приват-ною нотаріальною діяльністю.

На момент вчинення державним нотаріусом нотаріальної дії, щодо накладання заборони на відчуження вищевказаного майна, діяв Наказ Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року за № 18/5 про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції від 17 жовтня 2000 року, яким повинен був керуватись державний нотаріус. Умовами цієї Інструкції передбачено, що нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, а також у випадках, передбачених законодавством, за місцем реєстрації рухомого майна, накладає заборону їх відчуження зокрема : за повідомленням банку (фінансової установи), іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики на будівництво, капітальний ремонт чи купівлі житлового будинку, квартири. Відповідно до вищезазначеної Інструкції накладання заборони провадиться зокрема шляхом вчинення напису про це на повідомленні установи банку, іншої юридичної особи про видачу позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлі житлового будинку, квартири. Один примірник повідом-лення з написом нотаріуса про надходження заборони надсилається відповідній установі банку або іншій юридичній особі, що видали позичку, відповідному органу опіки та піклування, за місцем проживання дитини, а другий - залишається у справах нотаріуса.

Таким чином, враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження знищені, внаслідок чого ДВС позбавлена можливості вчиняти будь - які дії щодо вказаного виконавчого провадження, в задоволенні скарги в цій частині ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом з тим, рішення суду, що набрало законної сили і яким скасовано арешт та заборону на здійснення відчуження будь - якого майна, і є підставою для подальшого зняття відповідних заборон і виключення цього майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та будь-яких інших державних реєстрів, які містять відповідні записи про арешт та обтяження.

На підставі ст. 4, 12, 81, 258 - 263, 265, 268, 353, 451 ЦПК України, ст. 1, 28, 50, 56, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8, 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої 02 квітня 2012 року Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника відділу Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Централь-ного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Письок Ю.В., державного виконавця Мамирбаєва Є.В. та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа (стягувач) : ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати арешт та заборону на здійснення відчуження будь - якого майна, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , встановлену Державною виконавчою службою у місті Бориспіль та Бориспіль-ському районі Київської області () на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2006 року та постанови про звернення стягнення на майно боржника від 25 жовтня 2006 року в межах виконавчого провадження за № 683.

У задоволенні іншої частини вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.