П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м. Київ

Справа № 754/3239/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/861/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Сенюти В.О. 26 вересня 2022 року в м. Києві, у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14599,41 грн, послуги з централізованого постачання гарячої води 5696,31 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 32096,94 грн, послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15850,85 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 01 травня 2018 року визначений підприємством з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Києві. На вимогу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ним було здійснено публікацію пропозиції щодо укладення договору про надання послуг з опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року. Такі договори є договорами приєднання.

Право вимоги на стягнення заборгованості що виникли до 30 квітня 2018 року позивач отримав на підставі Договору відступлення права вимоги цесії №602-18 укладеним з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» 11 жовтня 2018 року.

Позивач вказує, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_1 , одержує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак їх вартість не сплачує, від укладення договору ухиляється. А отже відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 36903,03 грн, та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення з відповідача заборгованості за період до травня 2019 року в сумі 17748,49 грн, а тому в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

З письмових матеріалів справи вбачається, що у період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води становить 64555,06 грн, про що свідчить розрахунок, який поданий разом ізпо 31 серпня 2022 року вбачається, що в серпні 2022 року відбулося корегування заборгованості відповідача, яким списано борг в розмірі 9903,54 грн. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у сумі 36903,03 грн (64555,06 грн - 17748,49грн - 9903,54 грн = 36903,03 грн).

Не погодилось із зазначеним рішенням суду КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», представником підприємства подана апеляційна скарга, в якій він вказує на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Представник зазначає про те, що судом першої інстанції була залишена поза увагою та обставина, що на час дії карантину, в силу п.12 перехідних положень ЦК України процесуальні строки були продовжені. Тому позивач вважає свої вимоги обґрунтованими та доведеними.

На підставі вищевикладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним,обґрунтованим та таким, що перегляду або зміні в задоволених вимогах не потребує. Зазначає, що судом першої інстанції було досліджено всі докази, які наявні в матеріалах справ та надана їм вірна оцінка. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Відповідно до договору № 602-18 про відступлення права вимоги, укладеного між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» 11 жовтня 2018 року, позивач набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед первісним кредитором (ПАТ «КИЇВЕНЕРГО») з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання (а.с.47). У додатку до цього договору міститься зазначення заборгованості ОСОБА_1 за послуги централізованого опалення у розмірі 14599,41 грн та за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 5696,31 грн (а.с.7,8).

Також матеріали справи містять технічну документацію щодо прийняття теплового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_2 , складені в 2019-2022 роках, відомості щодо обсягів споживання за період з 23 березня 2021 року по 29 листопада 2021 року, відомості обліку теплового навантаження об`єкта за 2018-2021 роки (а.с.17-19,21-44).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_3 , відсутній квартирний лічильник та має місце заборгованість за послуги опалення та постачання гарячої води з травня 2018 року по жовтень 2021 року на загальну суму 47947,79 грн, з яких за опалення 32096,94 грн, за гаряче водопостачання - 15850,85 грн (а.с.5).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_3 , відсутній квартирний лічильник та має місце заборгованість за послуги опалення та постачання гарячої води з травня 2018 року по липень 2022 року на загальну суму 64562,5 грн, з яких за опалення - 42087,43 грн, за гаряче водопостачання - 22475,07 грн (а.с.83-84). Такі ж дані містяться в довідці, як заборгованість за послуги надані станом на 01 серпня 2022 року (а.с.81).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_3 , за період з липня 2015 року по червень 2022 року заборгованість визначена у загальному розмірі 20295,72 грн, з яких за опалення -14599,41 грн, за гаряче водопостачання - 5696,31 грн. При цьому нарахування з травня 2018 року відсутні (а.с.79-80). Такі ж дані містяться в довідці, як заборгованість за послуги надані до 01 травня 2018 року (а.с.82).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_3 , за період з травня 2015 року по серпень 2022 року заборгованість визначена у загальному розмірі 54692,21 грн, з яких за опалення - 42120,68 грн, за гаряче водопостачання - 12571,53 грн. При цьому в серпні 2022 року відбулося корегування заборгованості відповідача, яким списано борг за гаряче водопостачання в розмірі 9903,54 грн (а.с.86-87).

У базі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 відомості відсутні (а.с.9).

Згідно з даними Реєстру територіальної громади м. Києва, наданими Святошинською районною державною адміністрацією на запит суду станом на 10 травня 2022 року, з 10 липня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.61).

Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 15 квітня 1997 року, згідно з яким ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.66).

Відповідачем була подана заява про застосування строків позовної давності, в якій він просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі (а.с.71-74).

Положеннями ч.4 ч. 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує та власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 5,6 ст.1 Закону України «Про комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п.2 ст.5 цього Закону комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами

Положеннями ст. 9 цього Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В порядку ч.1 ст. 13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ч.ч.4, 5 ст. 13 цього Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.7 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, визначення кількості та якості послуги здійснюється відповідно до умов договору:

1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору;

2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.

Положеннями п. 32 цих Правил, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Відповідно до п. 33 цих Правил, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

Згідно з п. 34 Правил з надання послуг гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання послуги складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку;

плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором (п.38 цього Порядку).

Відповідно до п.39 цього Порядку споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин використання комунальної послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води відповідачем, тому перш за все дослідженню і оцінці підлягали докази, які підтверджують факт споживання відповідачем послуг, що надаються позивачем.

Між сторонами у справі договір про надання комунальних послуг в письмовому вигляді укладений не був, однак позивачем доведена наявність здійсненої пропозиції на укладення такого договору. Натомість, в матеріалах справи наявні дані, що відповідач є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . За наявними даними він також значиться зареєстрованим за цією адресою. Відповідач не заперечує обставини споживання послуг з централізованого опалення. Разом з тим в матеріалах справи відсутні дані про здійснення ним оплати цих послуг.

Таким чином відповідач, як споживач, який отримав проект договору від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), а тому договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідач є власником квартири, і відповідно, боржником за зобов`язаннями, що виникають з договору про надання комунальних послуг. А отже кредитор має право вимагати виконання обов'язку.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_3 , за період з травня 2015 року по серпень 2022 року заборгованість визначена у загальному розмірі 54692,21 грн, з яких за опалення 42120,68 грн, за гаряче водопостачання - 12571,53 грн. При цьому в серпні 2022 року відбулося корегування заборгованості відповідача, яким списано борг за гаряче водопостачання в розмірі 9903,54 грн. У зв`язку з цим розмір заборгованості за гаряче водопостачання було зменшено до суми 12571,53 грн.

Також слід звернути увагу, що позивач звернувся до суд з позовом в травні 2022 року і просив про стягнення заборгованості станом на жовтень 2021 року. В подальшому подавши нові розрахунки заборгованості позивач не звертався із заявою про зміну позовних вимог, а отже суду слід виходити з того, що предметом спору є заборгованість станом на час звернення до суду з позовом.

З вказаного розрахунку, який є найбільш точним, вбачається, що станом на жовтень 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить: за послуги опалення - 32096,94 грн, за гаряче водопостачання -15850,85 грн, загальний розмір заборгованості визначений - 47947,79 грн. Корегування заборгованості відповідача на суму 9903,54 грн відбулося в серпні 2022 року за послуги гарячого водопостачання. Оскільки позивачем не вказано період за який здійснено нарахування та враховуючи загальні принципи за якими в першу чергу погашається заборгованість за більш дальній період, розмір заборгованості відповідача перед позивачем слід зменшити на 9903,54 грн, що становить 5947,31 грн (15850,85 -9903,54=5947,31)

Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з травня 2018 року по жовтень 2021 року становить: за послуги опалення 32096,94 грн, за гаряче водопостачання -5947,31 грн, а загальний розмір становить 38044,25 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення за послуги отримані до травня 2019 року суд першої інстанції вказав на пропуск строку позовної давності, як на самостійну підставі для відмови у задоволенні даних позовних вимог.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, остання Постанова № 1423 була прийнята Кабінетом Міністрів України 23 грудня 2022 року, якою продовжено на всій території України карантин до 30 квітня 2023 року. .

Верховний Суд у Постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, строки позовної давності було продовжено. У зв`язку з цим, слід погодитись з доводами апеляційної скарги позивача про те, що строк позовної давності щодо щомісячних платежів є таким що не сплив починаючи з 13 березня 2017 року.

Згідно з розрахунком складеним за період 2015-2018 роки станом на березень 2017 року заборгованість з опалення становила 8358,6 грн, а станом на травень 2019 року - 14599,41 грн, заборгованість з гарячого водопостачання станом на березень 2017 року становила 0,00 грн, а станом на травень 2019 року - 5696,31 грн. А отже різниця у цих сумах, яка становить 6240,81 грн за опалення і 5696,31 грн за гаряче водопостачання є сумою заборгованості за вказаний період, і є такою, що заявлена з додержанням строку позовної давності. Загальний розмір цієї заборгованості становить 11937,12 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум, які визначені як заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого постачання за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що положеннями пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності було продовжено.

Разом з тим вказані положення законодавства не підлягають до застосування до правовідносин, строк позовної давності яких минув на час їх прийняття. А отже позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з опалення за період з липня 2015 року до березня 2017 року в розмірі 8358,6 грн, хоча і є обґрунтованими, так як матеріали справи не містять даних про сплату відповідачем цих послуг, проте до задоволення не підлягають з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Таким чином, в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача, заборгованість останнього перед позивачем за послуги з опалення та гарячого водопостачання становить за період з березня 2017 року до травня 2019 року 11937,12 грн, за період з травня 2018 року по жовтень 2021 року 38044,25 грн. А отже загальний розмір заборгованості становить 49981,37 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум, які визначені як заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з березня 2017 року до жовтня 2021 року. Загальний розмір заборгованості за надані послуги становить 49981,37 грн

Наведене вище не було враховано судом першої інстанції, тобто було допущено не повне з`ясування обставин справи, про що свідчать і наведені судом першої інстанції розрахунки. У зв`язку з цим, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з березня 2017 року до жовтня 2021 року в розмірі 49981,37 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та вимог позову частково, апеляційний суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з розглядом цієї справи підлягають компенсації пропорційно до задоволених позовних вимог. Відсоток задоволених позовних вимог становить 73%, а отже і компенсації підлягає 73 % від сплачених позивачем витрат по сплаті судового збору на стадії розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій - 4527,83 грн ( (2481+3721,5):100*73=4527,83).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води за період з березня 2017 року до жовтня 2021 року в розмірі 49981,37 грн та судові витрати в розмірі 4527,83 грн.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Позивач: Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. І.Франка, 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук