Апеляційне провадження №22-ц/824/263/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року у справі за позовом Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , Державного реєстратора відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Харченко Катерини Юріївни, Державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки Олександра Григоровича про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані відомостей з Публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі по тексту - Реєстр), виявлено факт незаконної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер: :04:021:0227, що полягає в наступному:

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04 серпня 2021 року, номер НВ-021, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:021:0227 за ОСОБА_1 , зареєстровано 08 червня 2021 року, державним кадастровим реєстратором відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - Харченко Катериною Юріївною, на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26 травня 2021 року, яке виготовлено ТОВ «Землевпорядне агентство».

Окрім цього, у витязі зазначено документ який посвідчує право приватної власності ОСОБА_1 , а саме: Державний акт на право приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія: КВ-IV 003522.

З відповіді Відділу №1 Управління у Білоцерківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 16 вересня 2021 №60/76-21 слідує, що в архіві місцевого фонду Відділу №1 Управління у Білоцерківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відсутні:

- «рішення Білоцерківської міської ради №289 від 17.02.2004 року про передачу громадянину ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0664 га адресою: АДРЕСА_1 »;

- «другий примірник державного акту на право приватної власності на землю від 19.05.2004 року серія КВ IV №003522»;

- «технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 ».

Вказано, що розробник ТОВ «Землевпорядне агентство» не передав до місцевого фонду згаданої вище землевпорядної документації.

З електронної копії Державного акту щодо права приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія: КВ-IV 003522 (яка підвантажена в системі Держгеокадастру) убачається, що він виданий на підставі рішення Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 17 лютого 2004 року №289, яким ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0664 га та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформацією архівного відділу Білоцерківської міської ради від 15 вересня 2021 року №101/06-03, засідання сесії Білоцерківської міської ради XXIV скликання 17 лютого не проводилось, рішення сесії Білоцерківської міської ради від 17 лютого 2004 року №289 щодо передачі у приватну власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0664 гектарів, яка розташована на території АДРЕСА_1 для ведення садівництва не приймалось.

Рішення яке згадується вище, і сам Державний акт на право приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія: КВ-IV 003522 є підробленими.

Так, на підставі підроблених документів із земель комунальної власності Білоцерківської міської територіальної громади незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером: :04:021:0227, оскільки будь-які рішення щодо передачі в оренду чи у власність громадянину ОСОБА_1 , Білоцерківською міською радою не приймались.

Рішення, яке стало підставою для проведення державної реєстрації речового права приватної власності, а саме «нібито» рішення Білоцерківської міської ради від 17 лютого 2004 року №289, щодо земельної ділянки площею 0,0664 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 для ведення садівництва не існує та не існувало раніше.

Окрім того, за інформацією відділу №1 Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 16 вересня 2021 року №60/79-21, Державний акт на право приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія: КВ-IV 003522, на ім`я ОСОБА_1 не виготовлявся та не зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №561 від 19 травня 2004 року.

Відсутність цього запису ще раз підтверджує позицію Білоцерківської міської ради, щодо підроблення документів, які стали підставою для відчуження земельної ділянки комунальної власності.

Таким чином, на підставі підроблених документів з комунальної власності територіальної громади, незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером :04:021:0227.

Отже, в результаті прийняття вищевказаного незаконного рішення державного кадастрового реєстратора з комунальної власності Білоцерківської міської територіальної громади в особі Білоцерківської міської ради без волі власника вибула земельна ділянка з кадастровим номером :04:021:0227.

Окрім зазначеного вище, юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані інформації з Реєстру, на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:021:0227 виявлено зареєстроване право власності на садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 83 кв.м.

Згідно інформації з Реєстру, за адресою: АДРЕСА_3 , 22 жовтня 2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради, Київської області - Крупка Олександром Григоровичем, зареєстровано право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 83 кв.м., за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103.

Підставою виникнення права власності на садовий будинок, згідно Реєстру став - Технічний паспорт, виданий 25 вересня 2019 року б/н, видавник ФОП ОСОБА_2 та довідка «Про технічні показники об`єкту нерухомого майна», яка видана 25 вересня 2019 року номер: 167 видавник ФОП ОСОБА_2 .

На час державної реєстрації права власності на садовий будинок, а саме 22 жовтня 2019 року діяв Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року №367.

20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення за №1184-57-VI «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 року №728-29-VІ «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква» (надалі - Положення).

Згідно пункту 1.7. даного Положення, розпорядником та адміністратором Реєстру адрес у місті Біла Церква від імені територіальної громади міста виступає Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради в особі Служби містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради.

Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 16 вересня 2021 року №1273/01-07, виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради рішень стосовно присвоєння адреси: АДРЕСА_3 , садовому будинку загальною площею 83 кв.м, не приймалось.

Отже, на час вчинення реєстраційних дій у ОСОБА_1 був відсутній офіційний документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а саме рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року позов задоволено частково; скасовано рішення кадастрового державного реєстратора відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Харченко Катерини Юріївни щодо права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:021:0227 за ОСОБА_1 , шляхом припинення права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:021:0227 за ОСОБА_1 ; скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради, Київської області - Крупки Олександра Григоровича, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, шляхом припинення права власності на садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 83 кв.м. та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:021:0227; усунено перешкоди у користуванні комунальною власністю територіальної громади міста Біла Церква, а саме земельною ділянкою площею 0,0664 га, кадастровий номер :04:021:0227 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного незавершеного будівництва (зведено фундамент та стіни), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати на користь Білоцерківської міської ради в розмірі 6810,00 грн.; в частині позовних вимог до державного реєстратора відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Харченко Катерини Юріївни та державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки Олександра Григоровича - відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

14.11.2022 року до Київського апеляційного суду від Білоцерківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.

02.0.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від імені ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке не було підписане електронним цифровим підписом.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. При цьому відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 6 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

В даному випадку клопотання від імені ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не підписане електронним цифровим підписом, відтак у суду немає можливості ідентифікувати хто саме направив таке клопотання. За таких умов зазначена заява не може бути прийнята апеляційним судом.

В судове засідання 04.05.2023 року відповідачі не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка вибула з володіння Білоцерківської міської ради Київської області поза її волею та була набута відповідачем на підставі рішення, якого не існує.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було належним чином досліджено наявні у матеріалах справи докази та надана їм належна правова оцінка. Всі твердження суду є належно обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, що було встановлено в рамках апеляційного розгляду справи.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04 серпня 2021 року (далі по тексту - витяг), номер НВ-021, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:021:0227 за ОСОБА_1 , зареєстровано 08 червня 2021 року, державним кадастровим реєстратором відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - Харченко Катериною Юрїївною, на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26 травня 2021 року, яке виготовлено ТОВ «Землевпорядне агентство».

Окрім цього, у витязі зазначено документ, який посвідчує право приватної власності ОСОБА_1 , а саме - державний акт на право приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія КВ-ІУ 003522.

Білоцерківська міська рада звернулася із запитом до Відділу №1 Управління у Білоцерківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо отримання згаданих вище копій документів.

16 вересня 2021 року було отримано відповідь №60/76-21 на згаданий вище запит, з якої слідує, що в архіві місцевого фонду Відділу №1 Управління у Білоцерківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відсутні:

- «рішення Білоцерківської міської ради №289 від 17.02.2004 року про передачу громадянину ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0664 га за адресою: АДРЕСА_1 »;

- «другий примірник державного акту на право приватної власності на землю від 19.05.2004 року серія КВ IV №003522»;

- «технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 ».

Вказано, що розробник ТОВ «Землевпорядне агентство» не передав до місцевого фонду згаданої вище землевпорядної документації.

З електронної копії Державного акту щодо права приватної власності на землю від19.05.2004 року серія: КВ-ІУ 003522 (яка підвантажена в системі Держгеокадастру) вбачається, що він виданий на підставі рішення Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 17 лютого 2004 року №289, яким ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0664 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформацією архівного відділу Білоцерківської міської ради від 15 вересня 2021 року №101/06-03, засідання сесії Білоцерківської міської ради XXIV скликання 17 лютого не проводилось, рішення сесії Білоцерківської міської ради від 17 лютого 2004 року №289 щодо передачі у приватну власність громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0664 гектарів, яка розташована на території АДРЕСА_1 для ведення садівництва не приймалось.

Окрім того, за інформацією відділу №1 Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 16 вересня 2021 року №60/79-21, Державний акт на право приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія: КВ-ІУ 003522, на ім`я ОСОБА_1 не виготовлявся та не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №561 від 19 травня 2004 року.

Таким чином, рішення яке згадується вище, не ухвалювалося, а сам Державний акт та право приватної власності на землю від 19 травня 2004 року серія: КВ-ІУ 003522 у встановленому законом порядку не виготовлявся. З урахуванням вищевикладеного суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що із земель комунальної власності Білоцерківської міської територіальної громади незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером: :04:021:0227, оскільки будь-яких рішень щодо передачі Білоцерківською міською радою в оренду чи у власність громадянину ОСОБА_1 , не було.

Судом також було встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:021:0227 виявлено зареєстроване право власності на садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 83 кв.м. Підставою виникнення права власності на садовий будинок, згідно Реєстру став Технічний паспорт, виданий 25 вересня 2019 року б/н, видавник ФОГІ ОСОБА_2 та довідка «Про технічні показники об`єкту нерухомого майна», яка видана 25 вересня 2019 року номер: 167 видавник ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 41 Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2015 року за №1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Отже, згідно вказаної норми, для державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомості повинен бути документ, що засвідчує прийняття в експлуатацій закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно частини 2 статті 263 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

На час державної реєстрації права власності на садовий будинок, а саме 22 жовтня 2019 року діяв Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна (далі по тексту - Порядок), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року №367.

Відповідно до пункту 6 Порядку, рішення про присвоєння або зміну адреси об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна відповідно до цього Порядку приймає вповноважений орган містобудування та архітектури. Уповноваженим органом з присвоєння адреси може бути виконавчий орган сільської, селищної, міської ради - якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюється повноваження сільської, селищної, міської ради.

20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення за № 184-57-VI «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 року №728-29-VI «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження «Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква»

Згідно пункту 1.7. даного Положення, розпорядником та адміністратором Реєстру адрес у місті Біла Церква від імені територіальної громади міста виступає Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради в особі Служби містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради.

Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 16 вересня 2021 року №1273/01-07, виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради рішень стосовно присвоєння адреси: АДРЕСА_3 , садовому будинку загальною площею 83 кв.м, не приймалось. Отже, на час вчинення реєстраційних дій у ОСОБА_1 був відсутній офіційний документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а саме рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Також судом було встановлено, що 14 вересня 2021 року було проведено комісійне обстеження земельної ділянки площею 0,0664 га з кадастровим номером: :04:021:0227, з метою встановлення факту наявності на земельній ділянці садового будинку загальною площею 83 кв.м., в результаті обстеження земельної ділянки було встановлено ряд обставинза наслідками чого складено акт обстеження земельної ділянки від 14 вересня 2021 року, з якого слідує наступне:

За результатами обстеження земельної ділянки з кадастровим номером:0300000:04:021:0227 встановлено відсутність садового будинку загальною площею 83 кв.м., та виявлено об`єкт незавершеного будівництва (зведено фундамент та стіни). Окрім цього, управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради повідомлено, що жодних документів, які могли стати підставою для будівництва садового будинку (в тому числі архітектурно-планувальне зазначеного завдання, будівельний паспорт, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки) не видавалось. При цьому, за інформацією відділу навколишнього природного середовища департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, частина вищезазначеної земельної ділянки розташована на території прибережної захисної смуги р. Рось.

Відповідно до статті 89 Водного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічни, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. На момент виїзду на даній земельній ділянці будівельні роботи не виконувалися, будівельна техніка та робітники були відсутні, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 14 вересня 2021 року №90/09, та фото, що містяться в матеріалах справи. Таким чином, внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_1 було порушено вимоги чинного законодавства та права власника земельної ділянки - Білоцерківської міської територіальної громади в особі Білоцерківської міської ради.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Суть доводів апелянта полягала в тому, що суд першої інстанції безпідставно розглянув дану справу, оскільки на території України введено воєнний стан, що в свою чергу позбавляє можливості ОСОБА_1 надати до суду докази по справі.

Колегія суддів апеляційного суду не може прийняти вищевказані твердження апелянта, оскільки сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для не вчинення певних дій, адже такою підставою можуть бути лише конкретні обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, і які об`єктивно унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21 та у постанові від 19 жовтня 2022 року № 398/1739/15. Наявність обставин, пов`язаних із запровадженням на території України воєнного стану, які обумовлюють неможливість вчинити певні дій ОСОБА_1 , останній не навів, відтак такі твердження апелянта не приймаються колегією суддів апеляційного суду.

Іншим доводом апелянта було те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки суд розглянув справу без його участі. Колегія суддів апеляційного суду також не може прийняти такі доводи апелянта.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Також апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 в судові засідання систематично не з`являвся, в день проведення засідань через канцелярію суду неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку станом здоров`я, а також у зв`язку з тим, що в день розгляду справи територіально перебував у іншому місці. При цьому жодних доказів існування вказаних ним самим обставин неможливості прибуття у судове засідання ОСОБА_1 не надав. За таких умов, твердження апелянта щодо порушення судом першої інстанції процесуального законодавства не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Окремо колегія суддів апеляційного суду зазначає, що зазначивши в апеляційній скарзі про ненадання судом першої інстанції можливості ОСОБА_1 подати докази по справі, він тим не менш такі свої докази до апеляційного суду так і не надав.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько