Справа № 459/2424/15-ц
Провадження № 4-с/459/7/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Демяновської Ю.Д.,

при секретарі Назар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 54831038, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащук А.І., звернувся до суду зі скаргою, якою просив визнати незаконними дії начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови від 08.09.2022 року про скасування процесуального документу у ВП №54831038 та скасувати таку, посилаючись на те, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував виконавчий лист №459/2424/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року у розмірі 20 331, 03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 428 984 грн. 73 коп. та у зв`язку із повним погашенням боржником заборгованості по даному кредитному договору, державним виконавцем винесено постанову від 14.08.2020 року про закінчення ВП №54831038. Проте, начальником Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вищевказану постанову було скасовано 08.09.2022 року. Вважає, що постанова про закінчення зазначеного виконавчого провадження могла бути оскаржена лише у судовому порядку. Окрім цього, зазначає, що боржником виконано рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року у користь АТ КБ «Приватбанк». З огляду на наведене, вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2020 винесена правомірно.

Представник суб`єкта оскарження просив відмовити у задоволенні скарги, про що висловився у поданому відзиві (вх.№8340 від 29.05.2023 року), у якому зазначив, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №54831038 з примусового виконання виконавчого листа №459/2424/15-ц, виданого 20.09.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 428 984 грн. 73 коп.

Попередньо, а саме 14.08.2020 року, в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Галицького ВДВС у м.Львові було винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження на підставі заяви представника боржника адвоката Пащука А.І., до якої було долучено меморіальні ордери про сплату боржником на користь стягувача боргу. Однак, 12.08.2022 року представником стягувача АТ КБ «Приватбанк» подано скаргу на дії державного виконавця Галицького ВДВС у м.Львові щодо закінчення виконавчого провадження та повідомлено про те, що боржником рішення суду фактично не виконано, сплата заборгованості не здійснювалась, у банку відсутні будь-які надходження. Постановою начальника відділу від 08.09.2022 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2020 року у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явились, просять проводити розгляд скарги у їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року у розмірі 20 331, 03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 428 984 грн. 73 коп., а також 3 649 грн. 24 коп. сплаченого судового збору .

На підставі зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили 25.08.2016 року, 20.09.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчий лист №459/2424/15-ц відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року у розмірі 20 331, 03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 428 984 грн. 73 коп.

За заявою стягувача, держаним виконавцем Червоноградського відділу ДВС відкрито виконавче провадження ВП №54831038, яке постановою від 12.07.2018 року передано у Галицький відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Постановою головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Макарова Ю.Ю. від 08.08.2018 року виконавче провадження №54831038 з примусового виконання виконавчого листа №459/2424/15-ц, виданого 20.09.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованості за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року у розмірі 20 331, 03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 428 984 грн. 73 коп. прийнято до виконання.

Як вбачається із копії постанови про закінчення виконавчого провадження №54831038 від 14.08.2020 року головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Макарова Ю.Ю., у зв`язку із надходженням 16.06.2020 року заяви представника боржника ОСОБА_2 адвоката Пащука А.І., до якої долучено меморіальні ордери про сплату боргу на користь стягувача, ВП №54831038 було закрито. Постанову про стягнення виконавчого збору виділено у окреме виконавче провадження та скеровано в Червоноградський ВДВС.

Втім, 12.08.2022 року представником стягувача АТ КБ «Приватбанк» подано скаргу на дії державного виконавця Галицького ВДВС у м.Львові щодо закінчення виконавчого провадження та повідомлено про те, що боржником рішення суду фактично не виконано, сплата заборгованості не здійснювалась, у банку відсутні будь-які надходження.

Постановою начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Тетюка Романа Мироновича від 08.09.2022, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2020 року, про примусове виконання виконавчого листа №459/2424/15-ц, виданого 20.09.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області, у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником.

Згідно ч.1,3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження визначений розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція).

Перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі (абз. 7 п. 1 розділу XII Інструкції).

Посадові особи, зазначені в абз.7 п.1 розділу XII Інструкції, п.1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи, а також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника) (п. 2 розділу XII Інструкції).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази фактичного виконання в повному обсязі рішення суду відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому у державного виконавця були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження, не перевірив та не врахував, що заборгованість по кредитному договору боржником не погашена в повному обсязі та дійшов передчасного висновку про фактичне виконання в повному обсязі рішення. Доказів погашення заборгованості боржником до суду також не подано.

Отже постанова державного виконавця від 14.08.2020 про закінчення виконавчого провадження №54831038 з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», правомірно скасована начальником Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у встановленому законом порядку. Крім цього, вирішуючи питання щодо законності оскаржуваної постанови, внаслідок прийняття якої фактично мало місце відновлення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2 , суд вказує наступне.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Здійснення контролю за виконанням судового рішення закріплені на рівні положень Основного Закону України; обов`язковість судового рішення поширюється не лише на територію України; відповідальність за виконання судового рішення покладено на державу, а контроль за цим процесом на суд, що виніс відповідне рішення.

Вказані положення додатково відображені у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України), де зазначено, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що в пункті 43 рішення ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них.

Відповідно до ч.3 ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вищезазначених обставин, суд вважає рішення начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №54831038 від 08.09.2022 правомірним, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 258-260, 268, 353, 431,449-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Ухвалу складено 07.06.2023 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська