печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року суддя Печерського районного суду міста Києва Бусик О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

17 травня 2023 року визначено суддю для розгляду справи та передано для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

У вказаній заяві ОСОБА_1 просить витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про відкриті на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 , поточні або депозитні рахунки із зазначенням розміру грошових коштів, які обліковуються на цих рахунках, вказуючи, що вказану інформацію не може самостійно отримати, а вона є єдиним спадкоємцем померлої матері.

Дослідивши заяву, додані до неї матеріали, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Вимоги до заяви про забезпечення доказів встановлені ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до вимог даної статті у заяві про забезпечення доказів зазначається:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

2. Заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

3. За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

4. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При цьому, слід зазначити, що заявник просить витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про відкриті на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поточні або депозитні рахунки із зазначенням розміру грошових коштів, які обліковуються на цих рахунках, проте, до вказаної заяви додано адвокатський запит представника заявника про надання вказаної інформації АТ КБ «ПриватБанком», однак останній надав відповідь, що вказана інформація не може бути надана, так як вона містить банківську таємницю.

Порядок надання банками за заявами нотаріусів довідок стосовно рахунків (вкладів) померлих громадян визначений статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон1) та пунктом 3.4 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267.

Відповідно до статей 4, 46 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон2) нотаріуси мають право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Згідно зі статтею 1076 Цивільного кодексу України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Частиною третьою статті 62 Закону1 передбачено, що довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).

Відповідно до пункту 3.4 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 (далі - Правила), для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою.

Враховуючи вищезазначене, банки у встановленому законодавством порядку зобов`язані за заявами нотаріусів надавати довідки стосовно рахунків (вкладів) померлих громадян. Таке ненадання банком нотаріусу зазначеної інформації, а також недотримання порядку їх надання буде свідчити про порушення цим банком вимог статті 62 Закону1, пункту 3.4 глави 3 Правил та є підставою для застосування до банку заходів впливу, визначених статтею 73 Закону1.

Згідно зі статтею 3 Закону2 нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність.

Враховуючи зазначене, оскільки у суду відсутня конкретна інформація про складнощі в отриманні нотаріусом вказаної інформації та відсутність підстав для забезпечення доказів за вказаною заявою, суд приходить до висновку про поверненння заяви про забезпечення доказів заявнику.

Одночасно суддя роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 116, 117 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Київського апеляційного суду .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Л. Бусик