АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 726/607/23
провадження №22-ц/822/296/23
учасники справи:
заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, Державне підприємство «Сетам»
апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 9 березня 2023 року, головуючий у першій інстанції Проскурняк І.Г.
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у березні 2023 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Зазначала, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОПРОМ» борг за договором купівлі - продажу в сумі 7 206 856 гр. 82 коп.
Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчука Є.В. від 17 березня 2015 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2014 року у справі №725/7483/13-ц.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) Саінчука Є.В. від 03 лютого 2021 року виконавче провадження НОМЕР_1 приєднано до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2.
Стало відомо, що 03 вересня 2021 року в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2 відбулись електронні торги, на яких було реалізовано належне їй майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: склад літ. Г1 площею 3067, 30 кв.м, клерувальне відділення діт. Г2 площею 1701,00 кв.м, клерувальне приміщення Г3 площею 12,30 кв.м, складу літ.Д площею 2439 кв.м за ціною 7 999 806 грн.
Має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О., Державного підприємства «Сетам» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Реноме Груп» про визнання електронних торгів, акту про реалізацію майна недійсними.
На обґрунтування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 зможе в будь-який момент здійснити реєстрацію права власності на спірне майно та відчужити його в подальшому.
Вважала, що правовідношення сторін у спорі та правовий статус спірного майна можуть змінитись, що стане підставою для відмови ОСОБА_1 у позові та поставить під сумнів ефективність обраного способу захисту порушеного права, буде ініціювати нові спори між сторонами.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 9 березня 2023 року скасувати та постановити носе судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Мотивувальна частина
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову правовідношення сторін у даному спорі та правовий статус спірного майна може в будь - який момент змінитись, що стане підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову та поставить під сумнів ефективність обраного способу захисту порушеного права.
Водночас суд першої інстанції послався на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, забезпечення позову з метою збереження поточного правового статусу майна, яке є предметом спору у даній справі, права ОСОБА_1 на ефективний судовий захист, спрямований на відновлення її порушеного права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
На підставі ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частина 2ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з п.4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру (частина одинадцята статті 150 ЦПК України).
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3статті 150 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі№ 910/1040/18.
Крім того, відповідно правової позиції, викладеної урішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями151,152,153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цьогорішення).
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, пов`язувала існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в даній справі із здійсненням ОСОБА_2 в будь-який момент реєстрації права власності на спірне майно.
Предметом майбутнього позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання буде просити ухвалити судове рішення, є визнання електронних торгів, акту про реалізацію майна недійсними.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 7 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову спрямований на запобігання здійсненню виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2014 року.
Встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчука Є.В. від 17 березня 2015 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2014 року у справі №725/7483/13-ц.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) Саінчука Є.В. від 03 лютого 2021 року виконавче провадження НОМЕР_1 приєднано до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2.
В межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2 відбулись електронні торги 3 вересня 2021 року, на яких було реалізовано належне їй майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: склад літ. Г1 площею 3067, 30 кв.м, клерувальне відділення діт. Г2 площею 1701,00 кв.м, клерувальне приміщення Г3 площею 12,30 кв.м, складу літ.Д площею 2439 кв.м за ціною 7 999 806 грн.
За таких обставин забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь - які реєстраційні дії стосовно нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , а саме: склад літ.Г1 площею 3067,30 кв.м., клерувальне відділення літ. Г2 площею 1701,00 кв.м., клерувальне приміщення Г3 площею 12,30 кв.м., складу літ. Д площею 2439,10 кв.м. не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства, порушує законні права та інтереси ОСОБА_2 , яким придбано спірне майно на прилюдних торгах.
Крім того, невжиття заявленого заходу забезпечення позову не призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки ОСОБА_1 зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.
Так, відновлення прав ОСОБА_1 охоплюється вимогою про визнання електронних торгів, акту про реалізацію майна недійсними.
Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях щодо істотно ускладнення чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів у разі задоволення позову.
У матеріалах справи відсутні докази, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 з визнання електронних торгів, акту про реалізацію майна недійсними, за захистом яких вони має намір звернутися до суду.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції вирішено питання про забезпечення позову на порушення норм процесуального права.
Ухвала Садгірського районного суду м. Чернівці від 9 березня 2023 року підлягає скасуванню.

Суддя Н. Ю. Половінкіна