печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7981/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним договору кредиту та стягнення безпідставно списаних коштів за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 03 жовтня 2022 року, просила визнати недійсним кредитний договір № 6270 від 05 листопада 2021 року на суму у розмірі 35 998, 00 грн і стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 19 198, 96 грн, сплачені за кредитним договором станом на 14 вересня 2022 року.

В обґрунтування позову вказано, що 05 листопада 2021 року з використанням платіжної картки позивача було придбано у кредит із сплатою частинами Apple iPhone 11 (64 Gb Black) у магазині Comfy у м. Херсон. Позивач заперечує купівлю у кредит, стверджує, що не укладала договір кредиту для купівлі телефону, для погодження отримання кредитних коштів було використано не її фінансовий номер. Однак з її рахунку вже списано для погашення заборгованості суму у розмірі 19 198, 96 грн із загальної суми кредиту 35 998, 00 грн.

У своєму відзиві стороною відповідача позов не визнано і зазначено, що при оформленні кредиту «Оплата частинами» було використано банківський за стосунок та надано всі відомості, які могли бути відомі лише власнику банківського рахунку, тому ризики повідомлення сторонній особі такої інформації несе власник.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

15 лютого 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

21 лютого 2022 року у справі відкрито провадження для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, ухвалою суду також задоволено заяву про забезпечення доказів та відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

11 серпня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов та письмові докази на виконання ухвали суду від 21 лютого 2022 року про забезпечення доказів у справі.

03 жовтня 2022 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог.

13 червня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання позивача про відшкодування розміру судових витрат у справі у розмірі 13 500, 00 грн, згідно з договором № 1/2/22 від 01 лютого 2022 року «Про надання правової допомоги», укладеного з адвокатом Крикуновим О. В.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

05 листопада 2021 року оформлений кредит «Оплата частинами» у магазині Comfy з авторизацією та коректним введенням інформації від ОСОБА_1 , внаслідок чого нею та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № 6270 про отримання позичальником у кредит «Оплата частинами» грошової суми у розмірі 35 998, 00 грн, строком на 14 місяців.

Так, позивачем за допомогою електронного підпису у вигляді OTP-паролю підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 05 листопада 2021 року, після чого, також шляхом накладення цифрового підпису, було укладено договір кредиту «Оплата частинами» на суму 35 998, 00 грн, з використанням за стосунку «Приват 24» та Інтернету шляхом отримання на свою адресу відповідних динамічних паролів.

09 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві заяву про кримінальне правопорушення про те, що 05 листопада 2021 року, о 16:00 год., їй надійшло sms-повідомлення про оформлення на її ім`я кредиту у розмірі 35 998, 00 грн у магазині Comfі .

Станом на 14 вересня 2022 року, відповідно до довідки № QP5J3VV5Q0O69O7 від 14 вересня 2022 року, сформованої банком, залишок по кредиту становив 16 799, 04 грн.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є задокументованим актом фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки. Так, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, як і заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені у ньому, - становили би преюдицію.

Обвинувальний вирок, який би набрав законної сили, у якому суд встановив би, що кредитний договір був укладений не позивачем, а іншою особою, яка протиправним шляхом, без згоди ОСОБА_1 , уклала від її імені кредитний договір і заволоділа таким чином коштами, використавши їх для придбання мобільного телефону Apple iPhone 11 (64 Gb Black) у магазині Comfі, не надано, про закінчення досудового розслідування та результат не повідомлено суду.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Положення статті 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов)

Позивач підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що позивачеві надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом частини першої ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг позивачеві було відкрито картковий рахунок - ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав позивач та мобільний телефон, який він вказав (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в заяві.

Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена карта (п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів.

За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, позивачеві надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта).

Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором.

Відповідно до виписки по рахунку, що надається до відзиву, вбачається використання кредитних коштів, а саме операції щодо зняття готівки в банкоматі, розрахування за товари та послуги, операції щодо повернення кредитних коштів, тощо.

Згідно з частинами першою, другою ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню внаслідок необґрунтованості.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються позивача, оскільки у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним договору кредиту та стягнення безпідставно списаних коштів за кредитним договором залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк