Справа № 717/452/23
Номер провадження2/717/92/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
08.06.2023 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Глібіщук М.Л. ,
прокурор Лозан І.В. в судове засідання з`явився,
представник позивача С. Савчук в судове засідання не з`явився,
відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за позовом керівник Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та продажу на земельних торгах, суд -
Прокурор Лозан І.В. позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просить задовольнити позов. У зв`язку з неявкою відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Також прокурор пояснив, що відповідач, будучи іноземним громадянином, не відчужив спірну земельну ділянку протягом року після набуття права власності на неї. Тому дана земельна ділянка має бути конфіскована. В подальшому вона буде продана на аукціоні, а кошти від її реалізації надійдуть відповідачу, відтак право власності та право на мирне володіння майном відповідача жодним чином не буде порушено.
Представник позивача Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області подав до суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності та задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_1 викликався до суд в порядку, встановленому ЦПК України.
Суд ухвалив розглядати справу заочно та ухвалити заочне рішення.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації та на підставі на підставі рішення ХII сесії VIII скликання Кельменецької селищної ради Дністровського району № 347.12.1-8/21 від 30.09.2021 Про виділення власнику земельної частки (паю) в натурі
(на місцевості) земельної ділянки, ОСОБА_1 , паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_1 , громадянину російської федерації, виділено земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії
Відповідач є громадянином Російської Федерації, що підтверджується перекладом паспорта громадянина Російської Федерації з російської на Українську мову ОСОБА_1 . Також відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області №51-106-828ВИХ-23 від 09.02.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації та при цьому паспортом громадянина України, посвідками на постійне чи тимчасове проживання не документувався.
Отже відповідач, будучи іноземним громадянином, 10.11.2021 року набув право власності на вказану вище земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року її не відчужив.
Проте, суд вважає, що в даному випадку вказані вище факти не є підставою для припинення права власності відповідача на вказану вище земельну ділянку та її конфіскації за рішенням суду, виходячи з такого.
Так, статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами.
За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п. а) ч.1 ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до ч.1,2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Разом з тим, відповідно до п. в) ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації.
Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Згідно ч.4 ст.145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Проте, враховуючи, що 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан у зв`язку із збройною агресією російської федерації і Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в підпункті 1 п.1якої встановлено, що незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1272), зупиняються. У разі звернення такої особи за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Зазначені обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, та не поширюються на звернення юридичних осіб, визначених абзацами шостим - дев`ятим підпункту 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, та на нотаріальні дії щодо: засвідчення справжності підпису на заяві про вихід з громадянства Російської Федерації; видачі свідоцтва про право на спадщину; посвідчення заповіту військовополоненого.
Зважаючи на дані обставини та вимоги законодавства, суд вважає, що відповідач не мав реальної та об`єктивної можливості протягом одного року з моменту переходу права власності на спірну земельну ділянку відчужити її, тобто з 10.11.2021 по 10.11.2022 року.
Крім того, відповідач не міг жодним чином уповноважити іншу особу на вчинення даної дії, оскільки з листа Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (а.с.89-90) та листа акціонерного товариства «Укрпошта» ( а.с.98) з 24.02.2022 року та станом на березень 2023 року Укрпоштою припинено доставку поштових відправлень до росії та білорусі.
Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що питаннями виготовлення технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки займалася від імені відповідача згідно вказаної вище довіреності ОСОБА_3 (а.с.22).
Крім того, прокурор та представник позивача в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не надали суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з рішенням ХII сесії VIII скликання Кельменецької селищної ради Дністровського району № 347.12.1-8/21 від 30.09.2021 Про виділення власнику земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) земельної ділянки, п.2.1 якого йому було рекомендовано протягом року відчужити спірну земельну ділянку.
Тому суд вважає, що конфіскація спірної земельної ділянки порушує право відповідача на мирне володіння майном, закріплене в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Суд відхиляє доводи прокурора про те, що відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на відчуження майна та не отримував відмов у вчинені нотаріальних дій щодо відчуження спірної земельної ділянки, так як відповідно до вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів України 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у разі звернення особи, пов`язаної з державою-агресором, за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Тобто, навіть за умови звернення відповідача до нотаріуса з питань відчуження спірної земельної ділянки йому однозначно було б відмовлено нотаріусом.
Суд відхиляє доводи прокурора та представника позивача про відсутність порушень права власності та права відповідача на мирне володіння майном у випадку конфіскації спірної земельної ділянки, так як вважає, що конфіскації якраз не буде дотримано трьох критеріїв, в сукупності, які б вказували на відсутність порушення Конвенційних прав.
Зокрема, при конфіскації спірної земельної ділянки втручання в право власності не може вважатися пропорційним, оскільки буде порушено та недотримано справедливого балансу між інтересами держави (суспільства) та інтересами відповідача, який в зв`язку з встановленою законодавчою забороною вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, не мав реальної можливості до 10.11.2022 року, як і на даний час, відчужити спірну земельну ділянку.
При цьому той, факт, що відповідач є громадянином держави- агресора, не є виправданням суспільного інтересу держави для втручання у право власності відповідача на спірну земельну ділянку, якому державою Україна не було забезпечено реальної законодавчої можливості виконати свої обов`язки по відчуженню спірної земельної ділянки протягом одного року з моменту переходу права власності на спірну земельну ділянку відчужити її, тобто з 10.11.2021 по 10.11.2022 року в умовах оголошеного в Україні воєнного стану.
Суд вважає, той факт, що кошти від реалізації спірної конфіскованої земельної ділянки мають бути перераховані відповідачу не підтверджує наявність справедливого балансу та пропорційності при втручанні в право власності відповідача в частині припинення права власності та конфіскації спірної земельної ділянки, та не можна вважати справедливою сатисфакцією відповідачу, оскільки, при наявності можливості у відповідача відчужити спірну земельну ділянку самостійно, він міг би та мав би право вчинити відчуження відповідно до власної волі та на прийнятних для нього умовах, а в умовах реалізації спірної земельні ділянки на аукціоні, таких прав відповідача.
Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює земельні правовідносини та право власності на землю, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і в позові слід відмовити повністю за безпідставністю.
На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ч. 1, 2 ст. 38, ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 354, ст. 378, ч.2 ст. 373, ч.1,2,4 ст. 374, п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ст.80,81, ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 2-13,76-80,133,137, 141,206, 258, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд, -
В позові керівника Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації та продажу на земельних торгах відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд даного заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 08.06.2023 року.

Суддя Телешман О.В.