Справа № 203/1779/23
Провадження № 2-о/0203/82/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Медведєвій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

04 квітня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 через свого представника адвоката Новікову В.Р. із заявою окремого провадження, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалась на те, що у грудні 2022 року вона звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області з метою призначення їй пенсії за віком. Проте Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило їй у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу необхідної тривалості. Свою відмову аргументувало тим, що до страхового стажу не зараховано диплом НОМЕР_1 та трудова книжка НОМЕР_2 , оскільки свідоцтво про шлюб надано в копії, а на першій (титульній) сторінці трудової книжки, виданої 23 серпня 1984 року на ім`я заявниці, відсутня печатка організації. Через таку помилку в документах на даний момент заявниці не нараховують трудовий стаж і через цю обставину вона змушена звернутися до суду. У зв`язку з вищевикладеним заявниця просить суд встановити факт належності трудової книжки виданої 23 серпня 1984 року на її ім`я. (а.с.1-2)

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року справу окремого провадження було призначено до розгляду в судовому засіданні. (а.с.25)

В судові засідання заявниця та її представник не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Представник заінтересованої особи в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області. (а.с.3-4)

З копії трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 23 серпня 1984 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що заявниця 23 серпня 1984 року вперше розпочала свою трудову діяльність на посаді лікаря-стоматолога Коммунарської стоматологічної поліклініки. В трудовій книжці прізвище, ім`я та по-батькові заявниці вказано на російській мові « ОСОБА_2 ». Проте на першій сторінці зазначеної трудової книжки відсутній відбиток печатки організації, яка заповнювала трудову книжку. Згідно її першого запису заявницю було прийнято на посаду лікаря-стоматолога Коммунарської стоматологічної поліклініки, відповідно до наказу № 83/2 від 01.08.1984 року. Даний запис підтверджено підписом працівника відділу кадрів та круглою печаткою організації. (а.с.42-47)

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24 лютого 2023 року заявниці було відмовлено враховувати трудовий стаж, який міститься у згаданій трудовій книжці при призначені її пенсії за віком, через відсутність відбитку печатки організації у трудовій книжці. (а.с.6)

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці №162 від 20.06.1974, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п.2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.2.11 та п.2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що перша сторінка трудової книжки не засвідчена відбитком печатки організації, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

Згідно ч.3 ст.48 КЗпП України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала заявник у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При таких обставинах, судом встановлено про те, що заявницею було доведено та не викликає сумніву факт належності трудової книжки серії НОМЕР_2 від 23 серпня 1984 року, виданої на ім`я російською мовою « ОСОБА_2 » заявниці ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено у п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявниці трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.

Приймаючи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявницею докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 23 серпня 1984 року на ім`я російською мовою « ОСОБА_2 ».

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Єдаменко