Ухвала

07 червня 2023 року

м. Київ

справа № 461/4317/21

провадження № 61-8269ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язанняпровести перерахунок та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення необлікованого об'ємуприродного газу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2021 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі - АТ «Львівгаз») про визнання протиправним та скасування рішення центральної комісії по розгляду актів про порушення АТ «Львівгаз» щодо задоволення акту про порушення № 005328 від 03 лютого 2021 року та зобов`язання провести перерахунок за споживчий природний газ шляхом виключення донарахування за необлікований об`єм природного газу в сумі 24 230,92 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що в акті про порушення № 005328 від 03 лютого 2021 року АТ «Львівгаз» зазначило порушення в роботі ПЛГ, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: «царапини біля облікового табла лічильника знизу і збоку з правої сторони» ПЛГ № 1100885, 1997 р. в., Мetriх G-6 із показником 44664,87 куб м, який направлено на експертизу.

Стверджувала, що у цьому акті АТ «Львівгаз» зазначило, що встановлено підмінний ПЛГ Мetriх G-4 № 171452, 1995 р. в., нов. 2020-1 з показником 34036,55 куб м. Також 03 лютого 2021 року АТ «Львівгаз» виписав протокол № 0006170 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, саме ПЛГ № Ш0885, 1997 р. в., Мetriх G-6 із показником 44664,87 куб м, який було демонтовано та встановлено з підмінного фонду АТ «Львівгаз» інший ПЛГ марки Мetriх G-4 № 171452 з показником 34036,51 куб м. При ознайомленні із даними документами ОСОБА_1 незрозумілий той факт, що показник підмінного ПЛГ Мetriх G-4 № 171452, 1995 р.в. зазначений меншим в протоколі № 0006170 (34036,51 куб. м), а у акті про порушення № 005328 зазначений більшим.

Акт експертизи № 125 від 09 лютого 2021 року складався у присутності позивача, остання зазначила в ньому, що даний лічильник (ЗВТ) проходив експертизу у 2015 році і був знову поставлений за адресою установки, а тому залишки бруду, подряпини, могли зберегтися з минулої повірки. Проведеною експертизою, наведена комісія не встановила ймовірних причин порушення і яким чином, при відповідності місць фактичного розташування пломб місцям зазначеним у протоколі; цілісності, місцезнаходженню пломб та їх відповідності; цілісності і непорушності заводського та повірочного тавра на ЗВТ пломби від 2015 року; відсутності наявності сторонніх предметів всередині ЗВТ, - пошкоджено захисне покриття під кришкою облікового механізму та наявні залишки бруду на захисному клапані кришки облікового механізму і потертості на корпусі ЗВТ.

В акті про порушення № 005328 від 03 лютого 2021 року АТ «Львівгаз» відсутня інформація про пошкодження захисного покриття під кришкою облікового механізму та наявність залишків бруду на захисному клапані кришки облікового механізму. В акті експертизи № 125 від 09 лютого 2021 року зазначено про відсутність втручання в роботу ЗВТ наявним актам перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт ЗВТ. ОСОБА_1 стверджує, що її втручання в роботу ЗВТ відсутнє, оскільки і захисне покриття під кришкою облікового механізму і наявність залишків бруду на захисному клапані кришки облікового механізму знаходиться із середини та могли виникнути під час проведення самої експертизи або під час проходження експертизи у 2015 році і це міг зробити тільки працівник який розбирав лічильник, ознак розбірки лічильника нею не встановлено, оскільки пломби не порушені.

Вважаючи, що відповідачем безпідставно задоволено акт про порушення № 005328 від 03 лютого 2021 року та здійснено донарахування об`єму природного газу позивачу, оскільки сам факт «несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу» не підтверджено та не доведено останнім, тому вина ОСОБА_1 , як споживача за порушення, що інкримінується останній АТ «Львівгаз» не доведена, просила визнати протиправними дії АТ «Львівгаз» щодо проведення донарахування споживачу газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вартості спожитого природного газу в обсязі 2829,03 куб. м на суму - 24 230,92 грн та зобов`язати АТ «Львівгаз» провести перерахунок споживачу газу ОСОБА_1 розміру платежів за спожитий природний газ, шляхом виключення донарахування за необлікований об`єм природного газу у сумі 24 230,92 грн.

АТ «Львівгаз» у липні 2021 року звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення необлікованого об`єму природного газу.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 03 лютого 2021 року представниками АТ «Львівгаз» було проведено перевірку ВОГ на об`єкті споживача. За наслідками цього було складено акт про порушення № 005328, в якому зазначено: «Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Царапини біля облікового табла лічильника знизу і збоку з правої сторони». Вказаний акт про порушення підписано споживачем без зауважень.

Також 03 лютого 2021 року складено протокол про направлення ЗВТ на експертизу № 00061700 лічильника.

09 лютого 2021 року проведено експертизу ЗВТ, про що складено акт ЗВТ та/або пломби № 125. Вказаним актом встановлено: «пошкоджено захисне покриття під кришкою облікового механізму, залишки бруду на захисному клапані кришки облікового механізму. Потертості на корпусі ЗВТ».

В зв`язку з викладеним просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Львівгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу у розмірі 24 230,92 грн.

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 28 листопада 2022 року, яке залишив без змін Львівський апеляційний суд постановоювід 04 травня 2023 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову та задовольнив зустрічний позов АТ «Львівгаз». Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Львівгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 24 230,92 грн. Вирішив питання щодо судового збору.

01 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову АТ «Львівгаз» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі незначної складності, тобто рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є немайнові та майнові вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання провести перерахунок, а також про стягнення необлікованого об`єму природного газу.

Ураховуючи предмет та підстави позову, встановлені судами обставини, а також те, що позивач є споживачем послуг з постачання природного газу, позов такої особи пред`явлено до організації, яка бере участь у наданні послуги з постачання природного газу.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Урахувавши предмет позову, оскаржувані судові рішення, прийняті у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані, суд під час вивчення касаційної скарги такі винятки самостійно не встановив.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), № 40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, § 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і варто враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), § 37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), § 32, № 29182/03, від 02 листопада 2006 року; «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) § 29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. CROATIA), № 2611/07 та § 54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).

Саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», § 54).

Також ЄСПЛ постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви від 09 жовтня 2018 року, № 26293/18 у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій.

За змістом практики ЄСПЛ обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі незначної складності, яка визнана судом малозначною, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання провести перерахунок та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення необлікованого об`єму природного газу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров