Справа № 303/6864/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про вселення у якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Право приватної власності на зазначену квартиру набуто ним шляхом державної реєстрації на підставі іпотечного застереження, згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку». Доступу до квартири він не мав та не має. У належній йому квартирі проживає відповідачка ОСОБА_2 , яка добровільно не бажає залишати помешкання та не надає йому безперешкодного доступу до житла. Відповідач не є членом його родини та проживає в квартирі без його згоди. Неодноразові вимоги, починаючи з 28.12.2018 до відповідачки про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням залишилися без задоволення. Просив усунути перешкоди у користуванні приватною власністю, шляхом вселення його до квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023 відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримав, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача справа розглянута в заочному порядку, проти чого позивач не заперечував.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

При цьому, права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Стаття 391 ЦК України визначає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Із копії договору про відступлення прав за іпотечним договором від 25.07.2018 вбачається, що ПАТ «Банк Форум» відступив ОСОБА_1 всі права вимоги за кредитним договором №0008/08/26-СL від 12.01.2008 разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції, що є його невід`ємною частиною, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 , ПАТ «Банк Форум» відступив, а ОСОБА_1 набув прав належних ПАТ «Банк Форум» згідно з іпотечним договором, що посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., 12.01.2018 та зареєстровано в реєстрі за №96, укладеного ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: договір про відступлення права вимоги, серія та номер:1654, виданий 25.07.2018, видавник: Кондра Л.В приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Таким чином, позивач на законних підставах набув право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором.

23.04.2019 позивач звернувся до відповідачки із письмовою вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю у якій просив звільнити квартиру АДРЕСА_1 та надіслати йому поштою відповідні ключі, які забезпечать безперешкодний доступ до зазначеної квартири, або шляхом особистого вручення за попередньою домовленістю по телефону.

Вищезазначена вимога направлена на адресу на той час зареєстрованого місця проживання відповідачки та отримана нею 24.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачці, описом вкладення до цінного повідомлення з врученням, накладною та фіскальним чеком.

Відповідно до повідомлення Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради від 11.08.2023 ОСОБА_2 02.10.2019 знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення суду.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою усунення перешкод у користуванні зазначеною квартирою звертався до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.08.2019 задоволено, але зазначене рішення скасовано рішенням Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021.

Рішенням Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 зі згоди попереднього власника ОСОБА_3 . Зазначена обставина не підлягає доказуванню на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені докази свідчать про те, що відповідачка проживає в спірній квартирі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка 24.04.2019 отримала вимогу позивача від 23.04.2019, проте до теперішнього часу жодних дій на її виконання не вчинила, ключі, які забезпечать безперешкодний доступ позивача до спірної квартири не надала.

Також у ході судового розгляду встановлено, що у позивача відсутні ключі від спірної квартири, що свідчить про наявність перешкод у користуванні ним квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , які чинить відповідачка ігноруючи вимогу позивача про добровільне надання ключів для можливості доступу до спірного нерухомого майна.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири, це право власності належним чином за ним зареєстровано, а тому в силу ст.391 ЦПК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача, який позбавлений вільного доступу до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , через дії відповідачки ОСОБА_2 , що є порушенням його прав власника квартири і такі права підлягають захисту шляхом його вселення в спірну квартиру.

Суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 щодо його вселення у спірну квартиру підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 356, 358, 383, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про вселення - задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя