№ 566/1777/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Феськова П.В.

при секретарі: Подолець Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Млинів Рівненської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про поворот виконання рішення.

В заяві зазначив, що у зв`язку із скасуванням вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 1110.2019 року, згідно якого судові витрати по його справі віднесені за рахунок держави, просить винести рішення згідно ч.9 ст.444 ЦПК України про поворот виконання стягнених з нього сум згідно довідки Рожищенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 5263/2121 від 21.08.2017 року в сумі 525,69 грн. та в сумі 146 грн.

16 січня 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення прийнято до розгляду (а.с.15)

03 лютого 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області зупинено провадження у справі до набранням законної сили рішенням Верховного суду у справі №158/803/14-к. (а.с.17)

02 квітня 2021 року провадження у справі поновлено у зв`язку з постановленням ухвали Тернопільського апеляційного суду від 18.02.2021 року відповідно до якої вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року відносно ОСОБА_1 скасовано, провадження щодо нього закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. (а.с.22)

20 травня 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області зупинено провадження у справі до набранням законної сили рішенням Верховного суду у справі №158/803/14-к. (а.с.28)

26 грудня 2022 року провадження у справі поновлено у зв`язку з набранням законної сили постановою Верховного суду від 14.04.2021 року, якою скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 18.02.2021 року та призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції. (а.с.45)

10 лютого 2023 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області зупинено провадження у справі до набранням законної сили рішенням Верховного суду у справі №158/803/14-к. (а.с.58)

17 липня 2023 року провадження у справі поновлено у зв`язку з набрання законної сили постановою Верховного Суду від 11.05.2023 року, якою касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 03.11.2022 стосовно ОСОБА_1 без змін. (а.с.70)

В судове засідання 08 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.72-73) У заявах від 03.02.2020 року, 20.05.2021 року просив про задоволення заявлених вимог та розгляд справи у його відсутності (а.с.14,25)

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.368 КК України (один епізод за фактом одержання від ОСОБА_2 хабара в сумі 3500 грн.) до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді строком на три роки з конфіскацією 1/6 частини майна, яке є власністю засудженого. Також виправдано ОСОБА_1 по епізоду одержання хабара від ОСОБА_3 у 2008 році за ч.2 ст.368 КК України, по епізоду одержання хабара в сумі 500 грн. від ОСОБА_2 у 2010 році за ч.2 ст.368 КК України та за ч.2 ст.375 КК України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16.03.2017 року вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 05.03.2019 року частково задоволено касаційну скаргу засудженого, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 16.03.2017 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 року матеріали кримінального провадження №000111 стосовного ОСОБА_4 направлено на розгляд до Тернопільського апеляційного суду.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11.10.2019 частково задоволено апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника Столярука В.В. та скасовано вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.2 ст.368 КК України по епізоду одержания ним 23.06.2010 хабара від ОСОБА_5 у розмірі 3500 грн., а кримінальне провадження № 0000111 від 27.09.2013 закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Прокурором 08.01.2020 року подано касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11.10.2019 року.

Постановою Верховного Суду від 10.06.2020 року скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11.10.2019 року та призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18.02.2021 року вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.2 ст.368 КК України у редакції Закону № 1508-VI за епізодом одержання ним 23.06.2010 року хабара від ОСОБА_6 в сумі 3500 грн. скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримати.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 18.02.2021 року та призначено новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.11.2022 року змінено вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_1 від призначеного вироком суду покарання з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В решті вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 залишено без змін. (а.с.34-44)

Постановою Верховного Суду від 11.05.2023 року у справі №158/803/14-к касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 03.11.2022 року стосовно ОСОБА_1 без змін. Дана постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. (а.с.64-66)

Таким чином, обвинувальний вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 25.04.2016 року, яким ОСОБА_1 , визнано винним та засуджено за ч.2 ст.368 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді строком на три роки з конфіскацією 1/6 частини майна, яке є власністю засудженого, набрав законної сили 11 травня 2023 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 02 лютого 2023 року №12/0/15-23 припинено відставку судді ОСОБА_1 у зв`язку з набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього за вчинення умисного злочину. (а.с.67-69)

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постанові від 14.02.2018 року по справі № 398/571/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

Таким чином, відповідно до ст.49 КК України, суд може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Однак звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину, тому закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Правова позиція про те, що звільнення особи від кримінальне відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України є нереабілітуючими обставинами підтверджена також правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.08.2019 у справі № 140/1625/14-ц, від 17.08.2022 у справі № 346/4425/18, від 27.02.2023 у справі № 367/6377/17.

Згідно ч.10 ст.444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Відповідно до ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.6 ст.444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом поверненні стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму стягнуту- за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державнил або приватним виконавцем.

З довідки Рожищенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 5263/02-10-21 від 21.08.2017 року вбачається, що з пенсії ОСОБА_1 проведено стягнення згідно постанови №53752499 від 24.04.2017 року Ківерцівського РВДВС Головного управління юстиції у Волинській області в сумі 525,69 гривень та згідно постанови №53752827 від 24.04.2017 року в сумі 146,00 гривень. (а.с.2)

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, які полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямованний на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі ного фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Оскільки вироком суду, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у інкримінованому органом досудового розслідування обвинуваченні, відсутні правові підстави, визначені статтею 444 ЦПК України, для повороту виконання рішення суду.

За таких обставин, в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду слід відмовити.

Керуючись Конституцією України,

ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81 259-260, 263-265, 354,444 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 серпня 2023 року.

Суддя П.В.Феськов