Справа № 216/2686/20
Провадження № 2-п/216/24/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Пантелєєва Олексія Васильовича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про відвід судді, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2023 року адвокат Пантелєєв О.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід судді Онопченка Ю.В. від участі у справі № 216/2686/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості.

Заява про відвід мотивована тим, що заява про перегляд заочного рішення від 12.11.2020 була подана до суду 17.04.2023, останній день строку розгляду заяви 02 травня 2023 року, проте ухвалою суду від 18.04.2023 розгляд заяви було призначено з порушенням вимог ч. 2 ст. 286 ЦПК України на 29 травня 2023 року. На вказану дату представник відповідача ОСОБА_2 з`явився до суду, однак розгляд справи було відкладено за заявою представника позивача на 02 серпня 2023 року. Суддею не було заслухано представника відповідача ОСОБА_2 , не досліджено причини неявки представника позивача, та порушено строк розгляду заяви про перегляд заочного рішення на три місяці. При цьому у відповідача ОСОБА_1 виконавчою службою арештовано всі рахунки, в нього на утриманні є дитина, яка потребує постійної медичної та психологічної допомоги.Адвокат Пантелєєв О.В. вважає, що за викладених обставин суддя Онопченко Ю.В. підлягає відводу.

Вивчивши заяву представника відповідача ОСОБА_2 про відвід судді та дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. перебуває на розгляді заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначений на 29 травня 2023 року було відкладено до 02 серпня 2023 року за клопотанням представника позивача.

За змістом поданої заяви підставою для відводу судді заявник зазначає небезсторонність судді, яка полягає в неналежному, на її думку, вчиненні головуючим процесуальних дій у ході судового засідання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Водночас ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді, приходжу до висновку, що наведені заявником аргументи фактично свідчать про незгоду сторони з процесуальними рішеннями судді стосовно процедурних питань, пов`язаних з рухом справи, що в розумінні вказаних імперативних приписів ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

При цьому будь-яких інших обставин як підставу для відводу судді подана представником відповідача заява не містить, тому суд приходить до висновку, що вказана заява про відвід є необґрунтованою.

Згідно з положеннями абзацу ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ураховуючи наведені положення закону й зважаючи на те, щозаява про відвід судді надійшла до суду 05 червня 2023 року поза межами судового засідання більше ніж за три робочі дні до наступного засідання, яке призначено на 02 серпня 2023 року, тому заяву слід передати на розгляд іншому судді, який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року у справі № 216/2686/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, разом з заявою про відвід відповідно до ст. 40 ЦПК України передати до канцелярії Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до цього складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписаннясуддею.

Суддя Ю.В.Онопченко