Справа № 703/2330/22
УХВАЛА

06 червня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Биченка І.Я.

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

провівши в залі суду м. Сміла судове засідання по цивільній справі за позовом комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

у с т а н о в и в :

КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 55475,36 грн. боргу за надані послуги з теплопостачання житла за період часу з лютого 2018 року по квітень 2022 року, 1324,83 грн. пені, 6946,93 грн. інфляційних втрат та 2868,94 грн. 3% річних.

ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до КП «Смілакомунтеплоенерго», в якій просить суд з метою захисту його прав та законних інтересів:

- визнати, що позовна заява КП «Смілакомунтеплоенерго» до нього про стягнення боргу з оплати послуг з централізованого опалення подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України;

- позовну заяву КП «Смілакомунтеполоенерго» до нього про стягнення боргу з оплати послуг з централізованого опалення повернути заявнику;

В разі задоволення вказаних вимог зустрічну позовну заяву вважати неподаною.

В разі незадоволення вказаних вимог:

- Визнати, що ОСОБА_1 послуг з теплопостачання належної йому квартири від КП «Смілакомунтеплоенерго» не отримував, не отримує та не має наміру отримувати;

- визнати, що у КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутнє право вимоги грошових коштів з ОСОБА_1 за послуги з теплопостачання;

- визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснило протиправне вимагання грошових коштів з ОСОБА_1 ;

- визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» зловживає правом вимоги грошових коштів з ОСОБА_1 ;

- визнати, що у КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутнє право вимоги оплати за послуги теплопостачання, оскільки ОСОБА_1 не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання (п.4 ч.5 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»);

- визнати наявність порушення законодавства про захист прав споживачів комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» стосовно ОСОБА_1 ;

- стягнути з КП «Смілакомунтеплоенрго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, в розмірі 150000 грн.;

- відмовити у задоволенні позовних вимог первісного позову КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в повному обсязі.

Ознайомившись із поданим зустрічним позовом, суд вважає, що його належить залишити без руху з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Як визначено статтею 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статтей 175 і 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Суд зазначає, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. При цьому слід враховувати можливість реального виконання ухваленого рішення суду у тому числі у порядку Закону України "Про виконавче провадження".

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ЦПК України).

Наведене з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Матеріально-правова вимога позивача до відповідачів повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію. Різні способи захисту передбачають різні правові підстави позову.

За формулюванням прохальної частини зустрічної позовної заяви (окрім вимоги про відшкодування моральної шкоди) позивачем не визначено, який саме спосіб захисту ним обрано у даному випадку.

В зустрічній позовній заяві міститься посилання на те, що у даному випадку ОСОБА_1 обрано такий спосіб захисту, як визнання права.

Суд зазначає, що визнання права - це спосіб захисту, який застосовується у разі спору між суб`єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами, і, відповідно, наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обов`язку.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у випадку відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для реалізації особою свого суб`єктивного права.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Судовий же захист - це вид державного захисту, який є гарантією і конкретним засобом ефективного поновлення громадянина в правах через правосуддя.

Суд зазначає, що вимоги про визнання того: що ОСОБА_1 не отримував, не отримує та не має наміру отримувати послуги; що у КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутнє право вимоги грошових коштів за послуги теплопостачання; що у КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснило протиправне вимагання грошових коштів; що КП «Смілакомунтеплоенерго» зловживає правом вимоги грошових коштів; а також визнання наявності порушення певних норм законодавства, не є за своїми змістом та суттю вимогами про визнання права, як спосіб захисту.

Фактично вказані вимоги, як і обґрунтування зустрічної позовної заяви містять елементи відзиву на позов, оскільки стосуються заперечень ОСОБА_1 щодо первісного позову.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року по справі № 757/33392/16 зазначено, що законодавчо передбачені способи захисту цивільних прав не повинні використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання певних зобов`язань або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили.

Суд зазначає, що позбавлений права визначати замість позивача позовні вимоги, оскільки відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України).

Як встановлено ч. 2 ст.194 ЦПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першої цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним, позивачу слід уточнити (конкретизувати) позовні вимоги; обґрунтувати обрання такого способу захисту порушеного права, тобто обґрунтувати, що обраний спосіб не суперечить закону та встановлений законом.

Указані в ухвалі недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду заяви, яка повинна містити спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні з урахуванням викладених в цій ухвалі обгрунтувань із посиланням на норму права, якою передбачено відповідний спосіб захисту права,.

На підставі наведеного, керуючись ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про зловживання правом, протиправне вимагання, що пов`язане з порушенням прав споживача залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя: І.Я. Биченко