Дата документу 18.08.2023 Справа № 334/2672/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2672/23
Провадження №22-ц/807/1708/23
Головуючий в 1-й інстанції Телегуз С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пушкіна Олександра Валерійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визначення місця проживання малолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

05.04.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2023р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче провадження. 01.07.2023 року адвокат Пушкін О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 направив до суду зустрічний позов в порядку ст. 193 ЦПК України, в якому просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати вимоги за цією зустрічною позовною заявою в одне провадження; визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; у задоволенні первісного позову відмовити; зобов`язати третю особу орган опіки і піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району подати до суду висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року, відмовлено у прийняті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Зустрічну позовну заяву повернуто ОСОБА_1 та роз`яснено право звернутися до суду з позовними вимогами в загальному порядку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пушкіна Олександра Валерійовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо недоцільності спільного розгляду первісного та зустрічного позову, оскільки до предмету доказування за обома позовами належить встановлення обставин, з ким із батьків проживають діти і задоволення вимог зустрічного позову виключає задоволення вимог первісного позову.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що справи про стягнення аліментів та встановлення місця проживання дитини мають різний предмет спору, при розгляді вказаних категорій справ необхідно встановлювати різні фактичні обставини, а тому їх спільний розгляд є недоцільним, може ускладнити та затягнути в часі вирішення по суті тієї чи іншої з вимог. Спільний розгляд справ про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини є недоцільним, оскільки стягнення аліментів підлягає негайному виконанню для задоволення потреб та інтересів дітей, а також для всебічного розгляду справи про визначення місця проживання дітей необхідно залучати орган опіки та піклування, який має надати свій висновок.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку первісний позов і зустрічний позов не є взаємопов`язаними, оскільки позови мають різні предмети і різні підстави спору, а тому спільний їх розгляд може призвести до затягування розгляду первісного позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, що є недопустимим.

Так, у відповідно п.1 Постанови №11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

За змістом п. 3 вказаної Постанови розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей подана до суду первісним позивачем більше чотирьох місяців тому, і відповідно її розгляд сумісно із зустрічним позовом, який включає значний обсяг обставин, які підлягають дослідженню лише ускладнить і збільшить у часі строк розгляду первісного позову, що є недопустимим.

З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для прийняття зустрічного позову по даній справі. Разом з тим, відмова у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає позивачу звернутися до суду з таким позовом на загальних підставах.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти ухваленого судом рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвала у справі постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пушкіна Олександра Валерійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 18 серпня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков