Ухвала

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 682/3632/18

провадження № 61-1182св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун Віталій Васильович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що нежитлове приміщення, у якому він здійснював підприємницьку діяльність з виробництва меблів для ванних кімнат в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі. До 2011 року позивач здійснював діяльність на підставі усного дозволу власника, а з 30 квітня 2011 року сторони почали укладати між собою договори про спільне користування нежитловим приміщенням. Проте, з 03 серпня 2018 року позивач не може потрапити у вказане приміщення, яке було надано йому у користування, оскільки працівники охоронної фірми його не пускають. Вважає, що ОСОБА_3 незаконно та безпідставно заволодів належним позивачу майном.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати дії ОСОБА_3 щодо недопущення його на територію нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_1 , неправомірними та зобов`язати відповідача не чинити перешкод у користуванні цим приміщенням для здійснення підприємницької діяльності та належним позивачу майном.

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у жовтні 2009 року для розвитку бізнесу він придбав приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1818,3 кв. м. З 2010 року і до цього часу він використовує своє приміщення як склад для зберігання меблевих умивальників та інших матеріалів. За роки співпраці з ОСОБА_1 накопичені ОСОБА_3 запаси продукції той намагається привласнити собі. Договорів про спільне використання нежитлового приміщення від 30 квітня 2011 року № б/н, 30 квітня 2013 року № б/н, 30 квітня 2016 року № б/н він не підписував. Крім того, вказані договори нотаріально не посвідчені.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати договори про спільне використання нежитлового приміщення від 30 квітня 2011 року № б/н, 30 квітня 2013 року № б/н, 30 квітня 2016 року № б/н недійсними.

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Нетішинського міського суду з клопотанням про закриття провадження у даній справі.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 рокуклопотання ОСОБА_3 задоволено, провадження у даній справі закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Роз'яснено позивачу, що розгляд такої справи підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 року - без змін.

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією, а саме про передачу справи до Господарського суду Хмельницької області.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією передано для вирішення Нетішинському міському суду Хмельницької області.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року у задоволенні заяви про направлення справи № 682/3632/18 за встановленою юрисдикцією відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що направлення справи за встановленою юрисдикцією належить до компетенції апеляційного або касаційного суду, який приймає постанову про закриття провадження у справі. Разом із цим, суд першої інстанції, який постановив ухвалу про закриття провадження у справі, не наділений повноваженнями на вирішення заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 через представника - адвоката Дем`янову О. В. звернувся до суду з апеляційною скаргою.

УхвалоюХмельницького апеляційного судувід 31 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник - адвокат Дем`янова О. В., на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року.

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`янової О. В. задоволено частково, ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року скасовано та направлено заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про направлення справи № 682/3632/18 за встановленою юрисдикцією для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до вимог частини першої статті 256 ЦПК України заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією, подається до суду, який прийняв судове рішення про закриття провадження у справі. Тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності у нього повноважень на передачу справи за встановленою юрисдикцією є передчасним.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

02 березня 2023 року ОСОБА_3 через представника - адвоката Цвігуна В. В. в системі «Електронний суд»подав доВерховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 рокута залишити в силі ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2023 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Дем`янову О. В. подав доВерховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

18 квітня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини третьої).

Констітуційний Суд України у своєму рішенні від 27 січня 2010 року у справі № 1-7/2010 зазначив, що розглядаючи положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Разом із тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від 23 жовтня 1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції про відмову у передачі справи на розгляд іншого суду (за встановленою юрисдикцією) не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не підлягає перегляду у касаційному порядку і постанова апеляційного суду, ухвалена за результатами перегляду такої ухвали.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити.

Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун В. В., на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 389, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Цвігун Віталій Васильович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 а про направлення за встановленою юрисдикцією справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод в користуванні майном, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов