Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/637/23

Провадження № 2/126/359/2023

"31" травня 2023 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Бурлакою А.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з тих підстав, що як стверджує вони з відповідачкою перебувають у шлюбі з 20.11.2004. У них є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогодні існує в суді м. Бершадь цивільна справа про розірвання їх шлюбу, який перестав існувати, так як вони різні за характерами та звичками люди та вони перестали спільно проживати більше пів року. Він проживає з дітьми однією сім`єю. Діти навчаються у 6 та 8 класах Бершадської школи № 1. Він з дітьми проживає за двома адресами. У його приватній власності та їх сім`ї є житловий будинок по АДРЕСА_1 та в користуванні є житловий будинок по АДРЕСА_2 , де вони з дітьми проживають та підтримують родинні стосунки. Відповідачка проживає окремо та їх з дітьми покинула, добровільно дітей не утримує та вихованням не займається, проживає не відомо де та можливо за кордоном. Розвитком дітей та їх навчанням відповідачка не цікавиться. Такий спосіб життя відповідачки триває більше пів року.На сьогодні добровільно визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей разом з ним через відсутність спілкування з відповідачкою є для нього неможливо, що створює йому перешкоди в отриманні привілеїв для дітей та їх сім`ї. Він добре відноситься до дітей та постійно займається їх вихованням, фізичним та духовним розвитком, щоденно піклується про дітей та їх здоров`я. Відповідачка вихованням дітей та їх розвитком, утриманням не займається. Просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 , та в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає.

Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Бершадської міської ради Лелюк В.І. надала заяву, відповідно до якої ознайомившись з заявою матері дітей ОСОБА_2 про визнання позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей біля батька ОСОБА_1 , служба у справах дітей не заперечує проти прийняття рішення на користь та в інтересах дітей, а саме визначити місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2004, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , які видані Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області.

Батько дітей ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2023/001098174 від 07.02.2023.

У приватній власності позивача ОСОБА_1 є житловий будинок по АДРЕСА_1 та в користуванні є житловий будинок по АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 23.02.2023, затверджених начальником служби у справах дітей В.Лелюк, стосунки в дівчаток з батьком теплі, добрі. Батько про дівчаток піклується, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батька слухають, відносяться до нього з повагою, допомагають по господарству. Дівчатка дуже дружні між собою, також люблять проводити час з бабою та дідом зі сторони батька. За мамою діти сумують, спілкуються з нею по телефону, але з розумінням ставляться до її від`їзду. Неповнолітні: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 проживають разом з батьком, який самостійно їх утримує, доглядає, виховує, забезпечує та утримує. Умови проживання є такими, що задовільняють потреби дітей у вихованні та розвитку. Зі слів батька, мати дітей знаходиться в Італії і коли повернеться не відомо.

Згідно висновку служби у справах дітей Бершадської міської ради № 01-11-267 від 24.04.2023 про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , служба у справах дітей вважає, що надання суду висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 без встановлення і вивчення матеріального стану, стану здоров`я, місця фактичного перебування матері дітей потягне за собою порушення її особистих прав та законних інтересів. Приймаючи до уваги вищевикладене, служба у справах дітей повністю довіряє суду та у прийнятті рішення щодо питання визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дітей, суд бере до уваги вік дітей; потребу у турботі та догляді, що діти звикли до певного місця проживання, обстановки та режиму дня; визнання відповідачем позовних вимог.

Також суд враховує надані позивачем докази про матеріально-побутові умови проживання, можливість позивача створити дітям умови для виховання і розвитку, виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 157, 161 СК України, керуючись ст.ст. 206, 245, 247, 259, 263 - 265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Бершадської міської ради (, вул. Героїв України 23, м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області) про визначення місця проживання дітей - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 та залишити неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на вихованні батька ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол