Справа №484/4213/22
Провадження №2/484/169/23
30.05.2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.
секретар судового засідання - Бикова О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.
Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що 10 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого позивач придбав вказану квартиру за 4000 (чотири тисячі) доларів США. Однак, цей договір не було посвідчено нотаріально, оскільки відповідачка ухилялася від його посвідчення, пославшись на свою зайнятість на роботі, хворобу та сімейні обставини, а згодом і зовсім виїхала до російської федерації, оскільки є громадянкою цієї держави. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором і сплатив відповідачу обумовлену суму, а остання передала йому ключі від квартири та відповідні документи. Проте, на неодноразові прохання укласти нотаріальний договір відповідач знаходила все нові причини, щоб не робити це, а в лютому 2022 року, після початку нападу російської федерації на Україну, зникла взагалі. Крім того, на даний час, було укладено низку нормативно-правових актів, які забороняють укладання будь-яких документів на території України для громадян росії. Тому, на його думку, позивач остаточно втратив можливість нотаріально посвідчити правочин.
Представник позивача, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, та слухати справу у його відсутність та відсутність позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив на позов не надала.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та дійшов такого висновку.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 15.10.2013р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10893154 від 15.10.2013р., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 4,5)
Відповідно до оригіналу розписки від 10.05.2020р., яка наявна в матеріалах справи, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, в якості повної оплати за квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після оформлення всіх документів ОСОБА_2 зобов`язалась переоформити вказану квартиру на ОСОБА_1 (а.с.2)
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб від 14.05.2020р., наданої головою квартального комітету № 36, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані мати позивача, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживають.(а.с.3,6)
В позовній заяві представник позивача вказував, що ОСОБА_2 ухилялася від посвідчення договору купівлі - продажу, а в лютому 2022 року, після початку нападу російської федерації на Україну і зовсім виїхала до російської федерації.
Разом з тим, згідно листа Управління ДМС України в Миколаївській області № 4801.5-2029/48.2-23 від 20.03.2023р., ОСОБА_2 23.01.2006 року отримала дозвіл на імміграцію в Україну як громадянка російської федерації та була документована посвідкою на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 , виданою ВГІРФО УМВС України в Миколаївській області. Станом на 20.03.2023р. громадянка російської федерації ОСОБА_2 значиться зареєстрованою по посвідці на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація щодо зміни громадянства російської федерації ОСОБА_2 не надходила.
Тобто, відомості про перетин відповідачем державного кордону України та лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями відсутні.
Будь які інші докази на підтвердження вищевказаних обставин позивачем та його представником надано не було та в матеріалах справи відсутні.
Також, в позовній заяві представник позивача вказував, що ОСОБА_1 остаточно втратив можливість нотаріально посвідчити правочин, оскільки відповідач ухиляється від його посвідчення, а тому є підстави для встановлення дійсності правочину.
Однак, дане твердження не відповідає дійсності та суперечить вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.
Предметом спору є визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, який, всупереч вимогам закону, не був нотаріально посвідчений.
До предмета доказування у цій справі входять не лише факти виконання умов договору та ухилення однієї із сторін від його нотаріального посвідчення, але й дослідження відповідності такого договору загальним вимогам чинності правочину.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України в редакції на час написання розписки).
Відповідно до частини першої статті 209 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (абзац 1 частини першої статті 218 ЦК України).
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (частина друга статті 215 ЦК України).
Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц, провадження № 61-9087св21, зазначено, що визнання дійсним договору (конвалідація) на підставі частини другої статті 220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення.
Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 657 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, провадження № 6-1288цс17, викладено правовий висновок, про те, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.
Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 ухилялася від посвідчення договору купівлі - продажу, посилавшись на свою зайнятість на роботі, хворобу та сімейні обставини або будь яким іншим чином, позивачем та його представником надано не було.
Крім того, твердження представника позивача стосовно того, що на даний час, було укладено низку нормативно-правових актів, які забороняють укладання будь-яких документів на території України для громадян росії, що, на його думку, унеможливлює подальше нотаріальне посвідчення правочину, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Згідно п.п. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164 від 28.02.2022р., установити, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням таких особливостей (заборон):
1) незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1272), зупиняються. У разі звернення такої особи за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Зазначені обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, та не поширюються на звернення юридичних осіб, визначених абзацами шостим - дев`ятим підпункту 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, та на нотаріальні дії щодо: засвідчення справжності підпису на заяві про вихід з громадянства Російської Федерації; видачі свідоцтва про право на спадщину; посвідчення заповіту військовополоненого.
Відповідно п.п. 2, 3 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» № 187 від 03.03.2022р. для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:
2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім: безоплатного відчуження/передачі на користь держави Україна; задоволення вимог Національного банку за наданими кредитами рефінансування з підтримки ліквідності банків;
3) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або Російської Федерації, крім набуття ними права власності на такі об`єкти на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину.
Згідно п.п.1 п. 2, п. вказаної постанови нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.
Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що вони мають тимчасовий характер, і діють лише до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану, а тому підстави стверджувати, що після припинення дії вказаних заборон позивач буде позбавлений можливості посвідчити договір купівлі продажу у встановленому законом порядку, відсутні.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України, а тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним відмовити.
Повне судове рішення буде складено 07.06.2023 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко