Справа № 740/369/23
Провадження № 2/740/349/23
РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Носилевської О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 07 квітня 2023 року, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,-кв. АДРЕСА_1 . Позов обгрунтований тим, що позивач є власником даної квартири з 30 травня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу, відповідно до п.9 вказаного договору відповідач мав знятися з реєстраційного обліку до 13 липня 2022 року, проте станом на січень 2023 зареєстрований у даній квартирі, що впливає на розмір комунальних послуг і позбавляє позивача в повній мірі здійснювати повноваження власника. Просить позов задовольнити.

Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до заяви від 11 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_2 позов визнає, просить розглянути справу за відсутності.

Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 13 травня 2022 року є власником кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 травня 2022 року, укладеного із ОСОБА_2 ..

Згідно п.9 вищевказаного договору продавець ОСОБА_2 буде знятий з реєстраційного обліку з відчужуваної ним квартири до 13 липня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований у вищезазначеній квартирі, не є членом сім"ї позивача, у даній квартирі не проживає.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Спірні правовідносини виникли з приводу визнання відповідача, який не є родичем чи членом сім`ї позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у якому має зареєстроване місце проживання.

Згідно ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За правилами ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Із врахуванням викладеного та непроживання відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 , як попередній власник, який відповідно до умов договору повинен був знятися з реєстраційного обліку до 13 липня 2022 року, та з 13 травня 2022 року на праві власності зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 , відсутності домовленостей відповідача з позивачем, як власником будинку, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування ним, наявні підстави для визнання останнього таким, що втратив право користування даним житловим примішенням, при цьому чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 згідно поданої письмової заяви позов визнає. Дане визнання відповідачем позову, із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 83, 247, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим примішенням,-кв. АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник