ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м.Суми

Справа №583/540/23

Номер провадження 22-ц/816/497/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження старший державний виконавець Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончар Наталії Борисівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2023 року в складі судді Соколової Н.О., постановлену в м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

08.02.2023 ОСОБА_2 звернувся зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Охтирського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Наталії Борисівни (далі державний виконавець Гончар Н.Б.) про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Гончар Н.Б. про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника, як незаконні.

Скаргу мотивовано тим, що 02.02.2023 року він через мобільний застосунок «Дія» отримав повідомлення про те, що його банківські картки заблоковано, ВП № 67568430. Вказану постанову поштою він не отримував. Йому не відомо, з яких підстав відкрито виконавче провадження та на виконання якого саме рішення стягуються грошові кошти. Вважає, що перед відкриттям виконавчого провадження державний виконавець мав пересвідчитися, чи набрало рішення законної сили. Він не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, йому не було запропоновано добровільно його виконати. Крім того, він не був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження. Лише при зверненні до банківської установи він дізнався про існування постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього коштів. На його картковий рахунок було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, проте жодних постанов він не отримував. Зазначає, що не може отримувати пенсію, як військовий пенсіонер, не має можливості оплачувати житлово-комунальні послуги.

Вважає, що державний виконавець передчасно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, не повідомила його завчасно про відкриття виконавчого провадження. Крім того, вважає, що накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати пенсії, заробітної плати, грубо порушує його конституційні права. Постанова державного виконавця про арешт коштів боржника позбавила його права на розпорядження пенсією. Вважає такі дії державного виконавця протиправними, а постанови незаконними.

Посилаючись на вказані обставини, просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2023 року відмовлено в задоволення скарги ОСОБА_2 та повернуто йому суму судового збору, сплаченого за подання скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на те, що судом не були належним чином досліджені обставини справи та зроблено помилковий висновок щодо законності винесених постанов, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу в порядку судового контролю щодо визнання незаконними та протиправними дій державного виконавця про накладення арешту на банківські рахунки боржника, винесену 16.01.2023 як незаконну.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що судом не було надано належної оцінки його відповіді на заперечення, зокрема, що заперечення не містить достатні доказів, які б свідчили про законність накладення арешту на банківські рахунки, адже до заперечення не долучена копія постанови про накладення арешту на кошти в банківських установах. Державний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника за відсутності інформації про наявність грошових коштів на рахунках. Заперечення не містить відомостей та доказів щодо підстав відкриття виконавчого провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження не була направлена боржнику, а долучений список за формою 103 не свідчить, що у вказаному рекомендованому повідомленні знаходилася постанова про відкриття виконавчого провадження.

Наголошує на тому, що право на своєчасне одержання пенсійної винагороди захищається законом, тому звернення стягнення та накладення арешту на пенсію заборонено законом, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Законом визначено граничні розміри відрахувань з тих виплат боржника, на які може бути звернено стягнення, та відповідно накладено арешт виконавцем. Відрахування з пенсій у розмірах, встановлених законом, здійснюється органами Пенсійного фонду України, які перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. В іншій частині звернення стягнення на пенсію боржника не допускається з метою недопущення позбавлення боржника будь-яких джерел існування.

Вказує на те, що державний виконавець не пересвідчилася в тому, чи не є відкритий рахунок в банківській установі відносно нього, рахунком зі спеціальним режимом використання, а також банк не повідомляв державного виконавця про спеціальний режим коштів боржника.

Вважає, що наведеної ним інформації було достатньо для того, щоб перевірити його доводи та прийняти рішення про зняття арешту в частині пенсії. Державний виконавець не посилався на те, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлені банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є пенсією. Залишення арешту на коштах, які складають пенсію боржника, унеможливлює отримання ним будь-яких коштів пенсії, як джерела доходу, та порушує його право на отримання пенсії.

Наголошує на тому, що чинним законодавством заборонено арешт пенсійних коштів особи.

Крім того, поза увагою суду залишилася та обставина, що норми ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначають можливість звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах.

Не було враховано висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 07.10.2009 року у справі № 25рп/2009 та рішення ЄСПЛ у справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19.06.2012 року, висновки в яких зводяться до гарантування державою кожному громадянинові права на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і рівноправність усіх застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат, а також на можливість скасування гарантованих конституційних прав і свобод громадянина України та зменшення або припинення виплат належним чином встановленої соціальної допомоги.

Від стягувача надійшов відзив на апеляційну скаргу, де він просить залишити її без задоволення, оскільки виконавче провадження за належним виконавчим документом, про який боржнику достеменно відомо, рішення набрало законної сили і тому було пред`явлено до примусового виконання.

В судовому засіданні боржник підтримав свою апеляційну скаргу, просив ухвалу скасувати. Пояснив, що він отримує пенсію через банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», а інший соціальний рахунок для зачислення нарахованих сум субсидії за житлово-комунальні послуги відкритий в АТ «ПриватБанк», розмір його пенсії 3500 грн.

Державний виконавець підтримав рішення, бо при накладені арешту нею зроблено обмеження накладення арешту на гроші, звернення стягнення на які заборонено законом. На даний час надійшло утримання в сумі 240 грн з банківського рахунку, який відкрито в АТ «ПриватБанк». Боржник не обмежений у праві користування грошима пенсії. З грудня 2022 року вчинення виконавчих дій на території м. Охтирка відновлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала суду в частині відмови у визнанні протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування вказаної постанови не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Охтирському відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Охтирський відділ ДВС) перебуває виконавчий лист № 583/2630/21 від 21.11.2022, виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1362,00 н судового збору та 4000 грн витрат на правничу допомогу за апеляційний перегляд рішення суду, ВП № 70686415.

09.01.2023 державним виконавцем Гончар Н.Б. на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та разом з викликом боржника, направлено сторонам за вих., №581 (трекінг поштового відправлення № 831) (а.с. 29 на звороті; 21).

Ухвалою Верховного Суду від 05.08.2022 у відкритті касаційного провадження у справі 583/2630/21 за касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 06.07.2022 відмовлено.

Отже рішення суду у справі № 583/2630/21 набрало законної сили 06.07.2022, відповідно на час відкриття виконавчого провадження 09.01.2023 - підлягало виконанню.

16.01.2023 року державним виконавцем у ВП № 70686415 винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме за змісту постанови вбачається, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 6170,47 грн, яка листом від 16.01.2023 року була направлена в т.ч. і боржнику ОСОБА_3 (а.с. 30).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року що ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VII Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (далі ЦПК України).

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України

Згідно положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або іноземних банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Абзацами 4 і 5 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Припис абзацу четвертого частини другої статті 70 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023.

Припис абзацу п`ятого частини другої статті 70 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 4. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Отже в даній справі ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови від 16.01.2023 року про арешт коштів боржника, оскільки арешт, як він зазначає, накладено на його пенсію.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім рахунків, які мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що державний виконавець виконував свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

В судовому засіданні учасники підтвердили, що арешт на банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» і на який нараховується пенсія, не накладено, а тому право позивача користуватися нарахованими сумами пенсії не обмежено. Утримання боргових сум відбувається із інших соціальних нарахувань, не пов`язаних із пенсійною виплатою.

З матеріалів справи вбачається, що сума стягнення за виконавчим документом є незначною. Скаржник, звертаючись до суду із вказаною скаргою жодних доказів того, що кошти, на які накладено державним виконавцем арешт, є його пенсією, суду не надав, як і не надав доказів на підтвердження розміру його пенсії, що з урахуванням рішення Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023, яким було визнано неконституційними приписи абзацу 4 і 5 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», що звернення стягнення на його пенсію з метою примусового виконання виконавчого листа № 583/2630/21, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 21.11.2022 року, унеможливить виплату йому пенсії у розмірі не нижче прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, розмір якого станом на січень 2023 року становив 2093 грн.

Стосовно доводів ОСОБА_2 , що він позбавлений можливості розпоряджатися пенсією, колегія суддів зауважує наступне.

Законом України Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 року № 2129-ІХ Розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень. З наведеного випливає, що боржник не позбавлений можливості розпоряджатися своїми коштами на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

З огляду на викладене, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про протиправність дій державного виконавця з приводу арешту коштів боржника, так як державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 375; 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 квітня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко