Справа № 459/259/20 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2818/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Колич Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області в складі судді Рудакова Д.І. від 07 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Відділу у справах дітей Червоноградської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Вказане рішення оскаржило АТ «Альфа-Банк».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Вказують, що рішення суду винесене з порушенням матеріального та процесуального права. Не погоджуються з висновками суду про те, що квартира не була придбана за рахунок кредиту для забезпечення повернення якого вона передавалася в іпотеку ПАТ «Промінвестбанк». Вважають, що висновки суду щодо мораторію взагалі не стосуються даного спору (поза межами доказування). Зазначають, що оскільки відповідачі не є власниками житла, своїми діями порушують законні права АТ «Альфа Банк», вони підлягають виселенню у зв`язку з тим, що незаконно займають та проживають в квартирі без будь-яких правових підстав. Крім того вважають, що у даному випадку згода органів опіки та піклування на укладення правочину не була необхідна, оскільки матеріалами справи підтверджується, що дитина 2003 року народження, під час укладення договору іпотеки не була зареєстрована у спірній квартирі та не мала права користуватися нею, а передача житлового приміщення в іпотеку відбулася раніше за реєстрацію дитини в квартирі. Вказують, що при вирішенні спору судом не надано належної оцінки тому факту, що на час подачі позову до суду житлове приміщення вже не було предметом іпотеки, так як відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є власником майна. Тобто на час подачі позову до суду позивач був власником, а не іпотекодержателем майна. Вважають, що подальше проживання відповідачів в квартирі, що належить на праві власності АТ «Альфа Банк» та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користування та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзивів на позов, апеляційної скарги, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обоз інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 81, ч.1, п.1 ч.3 ст. 133, ч.4-6 ст. 137, ч.1, п.п.2 ч.1 ст. 141, реч.2 ч.2 ст. 247, ч.3 ст.263 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 107, 109 ЖК, ст.ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст.ст.2, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанову Верховного суду від 04.07.2018 по справі №711/4431/17, постанову Верховного Суду від 10.01.2018р.у справі №307/1023/16, постанову Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року, ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що 28.08.2007 року між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . Суд встановив, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.10.2019 року), у якій зареєстровані відповідачі (копія довідки про склад сім`ї Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області № 18405 від 09.12.2019 року). Також суд встановив, що позивачем надсилалися відповідачам вимоги про добровільне виселення за вих. № 1527 від 17.12.2019 року, які залишилися останніми поза увагою. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області № 58 від 12.05.2020 року визнання неповнолітнього ОСОБА_3 , 2003 р.н., таким, що втратив право користування квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку є недоцільним. Суд вказав, що вправі визнати особу такою, що втратила право на користування житлом лише з підстав визначених Законом. Також суд зазначив, що вказана квартира належала ОСОБА_1 на праві власності задовго до передачі іі в іпотеку, позивачу не було відступлено у встановленому порядку права ПАТ «Промінвестбанк» по укладеному з останнім іпотечному договору, предметом якого була ця квартира. Квартира не була придбана за рахунок кредиту для забезпечення повернення якого вона передавалася в іпотеку ПАТ «Промінвестбанк». Таким чином суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 109 ЖК відповідачі не підлягають виселенню з цього житла без надання іншого житла, а тим більше, що діяв і діє мораторій на відчуження, без згоди власника, предмету іпотеки, відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тим більше, що названа квартира є ОСОБА_1 єдиним житлом і в цій квартирі постійно проживала і проживає його сім`я. Водночас навіть за умови збереження за банком права власності на квартиру, відповідачів не могли виселити із займаного житла без надання іншого, при викладених обставинах, свідчать і правові висновки Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування судами нижчих інстанцій при застосуванні норм права. Суд вважав, що вимога про зняття з реєстраційного обліку у квартирі не є способом захисту цивільного права, оскільки зняття особи з такого обліку у цих правовідносинах залежить, зокрема, від остаточного судового рішення про визнання особи такою що втратила право на користування житлом, або виселення її з житла та здійснюється реєстраційним органом на підставі такого рішення ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Щодо вимоги про зобов`язання відповідачів звільнити квартиру, суд виходив з наступного. Вимога про зобов`язання звільнити квартиру може бути подана лише в контексті усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Водночас, така вимога про усунення перешкод у користуванні майном по справі не заявляється, а також відповідно до ст. 391 ЦК таку вимогу може заявляти лише власник майна, яким банк, з врахуванням зазначеного рішення Червоноградського міського суду від 02.04.2020р. банк, - не є. З приводу тверджень позивача, що неповнолітній відповідач був зареєстрований у спірному житлі після укладення договору іпотеки суд звернув увагу на правовий висновок Верховного Суду, який є обов`язковим до застування при розгляді цієї справи, викладений в постанові КЦС ВС від 04.07.2018 по справі № 711/4431/17. Відповідно цього висновку згідно ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти-члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем, і таке право користування житлом пов`язується для дитини не з фактом реєстрації у цьому житлі, а з фактом народження, оскільки відповідно до ст. 29 ЦК, місцем проживання неповнолітньої особи, є місце проживання її батьків. Таким чином, оцінивши доводи у їх сукупності, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання про необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позову суд відмовив. Щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу у сумі 1 000,00 грн. (квитанція № 26387978 від 24.04.2020 року). Розмір таких витрат підтверджується: договором № 20/02/21-1 від 21.02.2020 року про представництво інтересів (надання професійної правничої допомоги), детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) по справі, довідкою ТзОВ «Юридичний центр захисту прав власників» від 07.08.2020 року, відомостями з Єдиного державного реєстру підприємців та організацій України. Суд зазначив, що такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на корить ОСОБА_2 1 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає.

24.01.2020 АТ «Альфа-Банк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ у справах дітей Червоноградської міської ради, у якому просив:

- визнати громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, які втратили право користування - чотирикімнатною квартирою, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зняти з реєстраційного обліку громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звільнити чотирикімнатною квартирою, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від особистих речей.

Свою позовну заяву мотивували тим, що позивачем оформлено право власності на зазначену вище квартиру, що належала ОСОБА_1 . Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа Банк» на нерухоме майно є відповідне застереження в п.п. 4.5.3 Договору іпотеки від 28.08.2007 року, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. З наведенного слідує, що позивач є власником указаної квартири, в якій зареєстровані відповідачі. Вказують, що реєстрація відповідачів у вказаній вище квартирі порушує законні права позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, - відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 07.05.2021 року (Т1 а.с. 222).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257цього Кодексу.

З наведеного вище вбачається, що спірні правовідносини, що виникли між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 не допускають правонаступництва, оскільки спір стосувався особистих прав відповідача ОСОБА_1 на проживання у спірній квартирі, що нерозривно пов`язані з його особою. Смерть відповідача ОСОБА_1 мала місце після ухвалення оскаржуваного рішення, що унеможливлює вирішення питання про закриття провадження у справі у зв`язку із його смертю та недопущення правонаступництва у спірних правовідносинах.

Таким чином, оскільки правовідносини, що склалися між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 щодо визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку не допускають правонаступництва, так як нерозривно пов`язані з особою відповідача ОСОБА_1 , як і немає передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, - колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ст.ст. 255, 377 ЦПК України підстав для закриття апеляційного провадження у справі щодо оскарження рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 .

Щодо вимог до решти відповідачів, то, як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - 28.08.2007 року між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48991010 від 03.10.2019 року ОСОБА_5 КП « Реєстрація майна та бізнесу» 01.10.2019 року за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивачем надсилалися відповідачам вимоги про добровільне виселення за вих. № 1527 від 17.12.2019 року, які залишилися останніми поза увагою, тому представник позивача звернувся до суду із цим позовом.

Крім цього, відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області № 58 від 12.05.2020 року визнання неповнолітнього ОСОБА_3 , 2003 р.н., таким, що втратив право користування квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку є недоцільним.

Вказана вище квартира належала ОСОБА_1 на праві власності задовго до передачі її в іпотеку іншому банку, позивачу не було відступлено у встановленому порядку права ПАТ «Промінвестбанк» по укладеному з останнім іпотечному договору, предметом якого була ця квартира.

Квартира не була придбана за рахунок кредиту, для забезпечення повернення якого вона передавалась в іпотеку ПАТ «Промінвестбанк».

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до ст. 109 ЖК відповідачі не підлягають виселенню з цього житла без надання іншого житла, а тим більше, що діяв і діє мораторій на відчуження, без згоди власника, предмету іпотеки, відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тим більше, що названа квартира є єдиним житлом ОСОБА_1 і в цій квартирі постійно проживала і проживає його сім`я.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно статті 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що вимога про зняття з реєстраційного обліку у квартирі не є способом захисту цивільного права, оскільки зняття особи з такого обліку у цих правовідносинах залежить, зокрема, від остаточного судового рішення про визнання особи такою що втратила право на користування житлом, або виселення її з житла та здійснюється реєстраційним органом на підставі такого рішення ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Також, судом першої інстанції правильно встановлено, що вимога про зобов`язання звільнити квартиру може бути подана лише в контексті усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Водночас, така вимога про усунення перешкод у користуванні майном по справі не заявляється, а також відповідно до ст. 391 ЦК таку вимогу може заявляти лише власник майна, яким банк, з врахуванням рішення Червоноградського міського суду від 02.04.2020р., - не є.

Також, судом правильно зазначено з приводу тверджень позивача, що неповнолітній відповідач був зареєстрований у спірному житлі після укладення договору іпотеки, що згідно ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти-члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем, і таке право користування житлом пов`язується для дитини не з фактом реєстрації у цьому житлі, а з фактом народження, оскільки відповідно до ст. 29 ЦК, місцем проживання неповнолітньої особи, є місце проживання її батьків.

Крім цього, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2020 року у справі №459/3884/19 за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, треті особи: Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» про визнання протиправними дій державного реєстратора із скасуванням його рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідного запису в державному реєстрі та зобов`язання поновити попередню реєстрацію такого права позов задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер:48991010 від 03.10.2019 року 12:26:39 державного реєстратора Бойко Христини Романівни, Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу», яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Скасовано реєстраційний запис державного реєстратора Бойко Христини Романівни, Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу» про право власності №33510118 від 01.10.2019 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Поновлено відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що передували скасованим записам.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишено без задоволення. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2020 рокузалишено без змін.

Постанова Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 мотивована тим, що судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» договір відступлення прав вимоги в частині передачі права вимоги за забезпеченням, що випливає із іпотечного договору, укладеного 28.08.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення у цій частині.

Зважаючи на те, що за наслідками прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на вищевказане майно за АТ «Альфа-Банк» за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, на особу, яка набула право вимоги за договором забезпечення за договором, який є нікчемним та незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена державним реєстратором всупереч вимогам норм чинного законодавства та з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Вказане рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2020 року у справі №459/3884/19 набрало законної сили є чинним та має преюдиційне значення для розгляду даної спору.

Враховуючи те, що «Альфа-Банк» не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена державним реєстратором всупереч вимогам норм чинного законодавства, відтак підстав для задоволення позову про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку, - немає.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку - закрити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Відділу у справах дітей Червоноградської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Відділу у справах дітей Червоноградської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 травня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра