Справа №638/2559/19
Провадження № 2/638/247/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про визнання іпотечного договору частково недійсним,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна, в якому з урахуванням уточнень просить: визнати недійсним п. 1.1. іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28 серпня 2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" та ОСОБА_1 , посвідчений 28 серпня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. та зареєстрований в реєстрі за №945, в частині передачі в іпотеку Іпотекодержателю нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв. м., літ «Г-1», загальною площею 40,6 кв. м., літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію обтяжень, здійснену 28.08.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., а саме: заборони відчуження нерухомого майна - нежитлових будівель літ. «В-1», «Г-1», «Д-1» загальною площею 564,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену у зв`язку з посвідченням іпотечного договору №831/4/27/316-254 від 28 серпня 2006 року (реєстр. номер 946); визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, №52143257 від 05.05.2020, за яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ "В-1" за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 457,2 кв.м. за ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал"; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, №53727937 від 21.08.2020, за яким проведено державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна: "нежитлова будівля літ. "В-1" загальною площею 457,20 кв.м., об`єкт житлової нерухомості "Ні" змінено на "нежитлова будівля літ. "В-1", об`єкт житлової нерухомості:Ні" додано "Загальна площа (кв.м.): 877.1".

В обґрунтуванні позовної заяви вказує, що 28.08.2006 між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» був укладений іпотечний договір №831/4/2731/6-254, посвідчений ПН ХМНО Мохонько Ю.М. Вказаний іпотечний договір було укладено для забезпечення виконання кредитного договору №831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006. Відповідно до п. 1.1. вказаного іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м., літ. «Г-1», загальною площею 40,6 кв.м., літ. «Д-1» загальною площею 67.1. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При укладенні вказаного іпотечного договору було порушено чт. 5 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент його укладення), а тому останній є недійсним в окремій частині у відповідності до ст. 203, 215 ЦК України оскільки станом на день укладення іпотечного договору нежитлові будівлі літ. «Г-1», загальною площею 40,6 кв.м., літ. «Д-1» загальною площею 67.1. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , позивачу на праві приватної власності не належали. Право власності на вказані нежитлові будівлі у ОСОБА_1 припинилися у 2001 році на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2001 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Наведені обставини вказують на недійсність іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28 серпня 2006 року в оспорюваній частині.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Благовіщенського відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ХМНО Мохонько Ю.М. про визнання іпотечного договору частково недійсним задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлові будівлі літ. «В-1», загальною площею 457,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

27 вересня 2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що заборона на відчуження нерухомого майна на нежитлові будівлі лит. «Г-1» та «Д-1», що знаходяться у АДРЕСА_1 , не накладались, оскільки зазначені будівлі не були предметом договору іпотеки від 28.08.2006 року, а заборона була зареєстрована на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м. по АДРЕСА_1 . Щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації обтяження іпотекою нежитлової будівлі «В-1» загальною площею 457,2 кв.м., визнання протиправним та скасування рішення приватних нотаріусів щодо реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю літ. «В-1» та зміну площі зазначеної будівлі) представник відповідача зазначає, що позивач жодним чином не обґрунтовує недійсність іпотечного договору в частині передачі в іпотеку будівлі літ. «В-1», власником якої він був на дату укладення іпотечного договору, не обґрунтовує, в чому полягає незаконність рішень приватних нотаріусів, вимоги про скасування яких містяться у позовній заяві. Крім того, представник відповідача просив застосувати позовну давність.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся шляхом направлення судової повістки за його місцем реєстрації.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 01 травня 2023 року вбачається, що судова повістка, повернута на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за зазначеною адресою».

У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

Таким чином, судом виконано обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 та він був належно повідомлений про розгляд справи 30 травня 2023 року.

28 вересня 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив не розглядати справу за його відсутністю, обґрунтовуючи це тим, що на даний час перебуває на території Республіки Німеччини у зв`язку з проходженням лікування.

Суд вважає підстави наведені у вказаній заяві неповажними з огляд на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що вказана справа перебуває на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова з 25 лютого 2019 року. За цей час розгляду справи, позивач мав можливість скористатись своїм правом визначеним ЦПК України на надання всіх необхідних доказів, заяв, клопотань тощо для підтримання своєї правової позиції.

Між тим як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, що на думку суду свідчить про зловживання процесуальними правами на навмисне затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно з ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами п. 5 ч. 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Виходячи з наведеного, суд звертає увагу, що при здійсненні правосуддя, суд не може віддавати перевагу будь-якій стороні справи в даному випадку позивачу, постійно відкладаючи розгляд справи за його заявами. Крім того, розгляд справи триває понад чотири роки та сторони по справі мали достатньо часу для вчинення процесуальних дій з приводу вказаної справи.

Виходячи з наведеного, та враховуючи тривалість провадження у справі, з метою недопущення порушення прав всіх учасників судового процесу, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами за відсутності ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28.08.2006 укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту 831/3/2731/6-168 від 28.08.2006 року, укладеним між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м., літ. «Г-1» загальною площею 40,6 кв.м., літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимофєєвою О.В. 06.10.1999 року за реєстровим № 1519, право власності на яку зареєстроване у КП «ХМБТІ» від 14.10.1999 року та записано в реєстрову книгу за реєстровим №2400.

З пояснень приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю.М. від 26.03.2019 які були надіслані на адресу суду вбачається, що при посвідченні договору іпотеки між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 28.09.2006 року було допущено технічну помилку в п. 1.1. було викладено невірно з помилково-зазначеними літерами «Г-1» загальною площею 40,6 кв.м. та літ. «Д-1» загальною площею 67.1. кв.м. які не перебували на час та дату укладення договору іпотеки у власності ОСОБА_1 . Також зазначено, що заборона на відчуження нерухомого майна на нежитлові будівлі лі. «Г-1» та літ. «Д-1»по АДРЕСА_1 не накладалися так як, зазначені будівлі не були предметом укладеного договору іпотеки, 28.08.2006 року заборона була зареєстрована на відчуження літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м. по АДРЕСА_1 .

З копії іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28.08.2006 укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 який було надано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю.М. вбачається, що з п. 1.1. вказаного іпотечного договору викреслено слова «літ. «Г-1» загальною площею 40,6 кв.м., літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв.м.» та засвідчено підписом ПН ХМНО Мохонько Ю.М. (а.с. 148-151, т.1).

Відповідно до копії витягу №8873252 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, ПНХМНО ОСОБА_3 було накладено обтяження на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки, ВЕА №63, 28.08.2006, приватний нотаріус Мохонько Ю.М., реєстровий № 945.

Згідно з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено діяльність як юридичної особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк».

24 січня 2020 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбер», було укладено договір про відступлення права вимоги за Договором кредиту № 831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 року , відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передав а ТОВ «ФК «Амбер» прийняло право вимоги грошової заборгованості та інші права кредитодавця за Договором кредиту № 831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 року. Відповідно до п. 1.5 Договору про відступлення права вимоги, права вимоги перейшли до ТОВ «ФК «Амбер» з моменту укладення договору про відступлення.

Також, 24 січня 2020 року, між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» було укладено договір про відступлення права вимоги з іпотечним договором, посвідчений Ігнатовою Г.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр. № 99, згідно з яким ТОВ «ФК «Амбер» набуло прав іпотекодержателя за Іпотечним договором № 831/4/27/31/6-254, посвідченим 26.08.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., реєстр № 945.

24 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» та ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № ВПВ-24/01/20-Бл-01, відповідно до умов якого до ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал» перейшли права вимоги за Договором кредиту № 831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 року. Відповідно до умов договору № ВПВ-24/01/20-Бл-01 (п. 2.1. права вимоги вважаються переданими Новому кредитору (ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал») з моменту підписання цього договору.

24 січня 2020 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» та ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений Ігнатовою Г.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр. № 104, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінекс-Капітал» набуло прав іпотекодержателя за Іпотечним договором № 831/4/27/31/6-254, посвідченим 26.08.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., реєстр № 945.

За змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником і виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора і його заміна належним кредитором, яка проводиться за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотеко держателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотеко держателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, утому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Судовим розглядом встановлено, що об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі лі. «Г-1» та літ. «Д-1»по АДРЕСА_1 не були предметом договору іпотеки № 831/4/27/31/6-254 від 28.08.2006 року, будь-які нотаріальні дії відносно них не здійснювались а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаному договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 Цивільного кодексу України, визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд встановлює наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в разі задоволення позовних вимог зазначає в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та якими нормами законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Позовні вимоги позивача, серед іншого, полягають у визнанні недійсним п. 1.1. Іпотечного договору № 831/27/31/6-254 від 28 серпня 2006 року в частині передачі в іпотеку нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ «В-1», загальною площею 457,2 м. кв., нежитлової будівлі літ. «Г-1», загальною площею 40,6 м.кв, нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 67,1 м. кв.

Також позивач просить скасувати державну реєстрацію обтяження іпотекою нежитлової будівлі літ «В-1», загальною площею 457,2 м. кв., та визнати протиправним та скасувати рішення приватних нотаріусів щодо реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю літ. «В-1» та зміну площі зазначеної будівлі.

При цьому позивач вказує, що на дату укладання договору іпотеки, нежитлові будівлі «Г-1» та «Д-1» не перебували в його власності, що, на його думку, є підставою для недійсності іпотечного договору у вказаній частині.

Проте, позивач жодним чином не обґрунтовує недійсність іпотечного договору в частині передачі в іпотеку будівлі літ. «В-1», власником якої він був на дату укладення іпотечного договору, не обґрунтовує, в чому полягає незаконність рішень приватних нотаріусів, вимоги про скасування яких містяться у позовній заяві.

Також у позові не наведено, які саме права позивача порушено укладенням оспорюваного правочину. Стаття 55 Конституції України, якою гарантовано право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом як порушеного права, так і охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб. За загальним правилом, наведеним у статтях 16,203,215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі Х»6-78цс13, від 11.05.2016 у справі №6-806цс16, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав або інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси я к заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 викладений висновок про те, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відсутність порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача є підставою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки даним рішенням суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року.

Розподіл судових витрат здійснено на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про визнання іпотечного договору частково недійсним відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: нежитлові будівлі літ. «В-1», загальною площею 457,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" ( , адреса: м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1, корп. 45, оф. 21).

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна (адреса: АДРЕСА_4 ).

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2023 року.

Суддя Л.М. Рибальченко