Справа №639/831/23
Провадження №2/639/762/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Жовтневий районного суд м. Харкова у складі

головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Кравченко А.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача ОСОБА_3 адвокат Лаленков С.М. з позовом до відповідача ОСОБА_4 і просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законний сили та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 14.12.2017 року Жовтневим районним суд м. Харкова розірвано шлюбпозивача з відповідачем. 02.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.08.2020 року позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_6 , в якому у позивача народилися дві дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За рішенням Харківського районного суду від 15.02.2022 року позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, на теперішній час у позивача на утриманні перебуває троє дітей, а також мама інвалід, на користь якої рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04.10.2017 року стягнуто з позивача аліменти в твердий грошовій сумі в розмірі 2 500,00 гривень, що не було враховано судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки. Причини, які спонукають позивача звернутися з цією заявою, обґрунтовані тим, що суттєво погіршився матеріальний стан позивача, в тому числі у зв`язку з зі зростанням кількості утриманців. В січні 2023 року позивач отримав заробітну платню в сумі 23 651,00 грн. без доплат та премій. Позивач вважає, що для забезпечення потреб всіх дітей доцільним є зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року до 1/6 частки від всіх його доходів, що становитиме на даний час приблизно 3 900,00 гривень, що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів у 2023 році становить: для дітей віком до 6 років 1 136,00 грн. (2 272 грн. х 50 %).

У зв`язку із викладеним позивач вимушений звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

На виконання ухвали суду від 21.02.2023 року представником позивача вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2023 рокуприйнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Призначено судове засідання.

17.03.2023 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Смиковською А.М. на адресу суду подано відзив на позов, в якому остання зазначила, що чинним законодавством України не передбачено зменшення рівня матеріального забезпечення дитини та погіршення рівня її життя внаслідок народження іншої дитини. Тобто забезпечення інтересів однієї дитини за рахунок порушення прав та інтересів іншої дитини неприпустимо. Додатково представник звертає увагу, що з невідомих причин позивач звертається до суду щодо зменшення розміру лише аліментів, які він сплачує на користь доньки відповідача. В той же час розмір аліментів на користь другої дитини позивач не заперечує та з відповідним позовом до суду не звертається. Представник відповідача вважає, що це є очевидним порушенням принципу справедливості, а також свідчить про наявність ознак дискримінації та упередженого відношення позивача до питання утримання своєї першої дитини від попереднього шлюбу. Крім того представник відповідача вважає, що позивач в позовній заяві не наводить ніяких доказів того, що народження дітей в новому шлюбі впливає на його змогу сплачувати аліменти на утримання доньки відповідача у вже визначеному розмірі. Посилання позивача на те, що існують всі підстави задоволення позовної заяви для захисту потреб інших дітей є необґрунтованими, адже: по-перше, позивачем не надано доказів істотної зміни його матеріального становища та неможливості сплачувати попередній рівень аліментів на утримання старшої доньки; по-друге, рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було прийняте 15.02.2022 року, при цьому позивач з невідомих причин не звертався до суду з питань зниження аліментів на утримання доньки відповідача та не наголошував на погіршенні свого матеріального становища, а звернувся до суду тільки зараз; по-третє, відомостей про винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_8 позивачем не надавалось, таким чином він здійснює утримання третьої дитини на свій розсуд та за домовленістю з дружиною, звідси встановити обсяги та суму витрат позивача на утримання третьої дитини та, відповідно, факт погіршення матеріального стану позивача до того рівня, що унеможливлює сплату ним аліментів на утримання доньки відповідача на попередньо встановленому рівні наразі не вбачається можливим. Крім того, варто звернути увагу, що на момент подання цієї позовної заяви позивач змінив місце роботи, внаслідок чого його матеріальний стан покращився. Так, на момент прийняття рішення Жовтневим районним судом м. Харкова від 02.04.2018 року у справі № 639/7603/17, позивач працював у Московському відділі поліції ГУ НП України в харківській області на посаді оперуповноваженого. Одночасно, як вбачається з Довідки про доходи № 149 від 17.02.2023 року, зараз позивач працює в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції, внаслідок чого його дохід збільшився. Отже позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення його матеріальний стан суттєво погіршився, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. При цьому представник відповідача наголошує, що матеріальний стан відповідача, на момент подання позивачем позовної заяви, навпаки суттєво погіршився. З метою належного виконання своїх батьківських обов`язків відповідач займається вихованням та доглядом за дитиною, яка відвідує 1 клас, з метою забезпечення отримання дитиною належного рівня освіти та створення умов для навчання, а також забезпечення безпеки дитини та підтримання її здоров`я. Враховуючи вищезазначене, з незалежних від неї обставин, відповідач втратила можливість працювати та отримувати заробіток, вона не одружена, проживає вдвох з дитиною, самостійно займається вихованням дитини, інших джерел надходження коштів на утримання дитини, ніж сума аліментів, яка сплачується позивачем у відповідності до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року, наразі, відповідач не має. При цьому позивач офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток. Одночасно представник відповідача звертає увагу, що інших заходів, крім сплата аліментів в рамках виконавчого провадження, по догляду та забезпеченню гідного рівня життя та гармонійного розвитку дитини позивачем не здійснюється. Спілкування з дитиною ініціюється позивачем дуже рідко. Всі турботи з забезпечення гідного рівня життя, виховання, належного та гармонійного розвитку, а також підтримка дитини та збереження її фізичного та морального здоров`я лежать на відповідачі. Також позивач посилається на те, що в нього на утриманні перебуває матір, на користь якої рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04.10.2017 року у справі № 620/589/17 було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 2500 гривень, і це не було враховано судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів на користь відповідача. Однак рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04.10.2017 року у справі № 620/589/17 було винесено значно раніше, ніж розірвано шлюб позивача з відповідачем та ухвалено рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 02.04.2018 року у справі № 639/7603/17 про стягнення аліментів. Отже цей факт не може розцінюватись як доказ погіршення матеріального стану позивача на момент подання позовної заяви та не є фактом, який обумовлює неможливість позивача сплачувати аліменти на визначеному судом рівні. Посилання позивача на те, що Жовтневим районним судом міста Харкова при ухваленні рішення від 02.04.2018 року у справі № 639/7603/17 не було враховано факт перебування в нього на утриманні матері також не відповідає дійсності, оскільки спростовується змістом мотивувальної частини вказаного рішення. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі та розподілити судові витрати понесені, у зв`язку з поданням даного відзиву на позовну заяву про зменшення розміру аліментів по справі №639/831/23, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги №1121861 від 14.03.2023 року.

27.03.2023 року представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 подано відповідь на відзив. Представник позивача звертає увагу, що жінка позивача ОСОБА_6 не працює та знаходиться у декретній відпустці, отримує державні кошти в розмірі 860 грн. на дитину, отже позивачу з часу народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно також утримувати свою жінку, яка доглядає за двома малолітніми дітьми. Даний факт свідчить про суттєве погіршення матеріального стану позивача. Крім того представник позивача зазначає, що судячи з довідки про доходи, дохід позивача в порівнянні з минулим роком зменшився вдвічі. Отже адвокат просить суд не брати до уваги аргументи сторони відповідача, які не підтверджуються відповідними доказами, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2023 року заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про виклик свідка у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задоволено. Викликано в судове засідання свідка ОСОБА_6 .

10.05.2023 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Смиковською А.М. на адресу суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача знов ґрунтовно відповідає на всі аргументи представника позивача з посиланням на вимоги закону.

У судовому засіданні 16.05.2023 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Лаленков С.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив обставини, заперечень з приводу розміру та обґрунтованості витрат на правову допомогу адвоката відповідача не мав.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Смиковська А.М. просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6039 грн., в обґрунтування яких надали суду відповідні докази.

Також відповідач ОСОБА_4 пояснила, що її дохід складається виключно з аліментів, які вона отримує в розмірі приблизно 10000 грн. на місяць. При цьому вона не працює у зв`язку з онлайн- навчанням дитини, яка також займається хореографією. Відповідач самостійно несе всі додаткові витрати на відпочинок та організацію свят для дитини. Також відповідач підтвердила задовільний стан здоров`я дитини. ОСОБА_4 зазначила, що пропонувала позивачу, щоб донька проживала по черзі з батьком та матір`ю, а відповідач мала змогу працювати, однак позивач від такої пропозиції відмовився.

Суд, заслухавши думку учасників справи, допитавши свідка та дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04.10.2017 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: с. Зіньківщина Зачепилівського району Харківської області, аліменти на утримання матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 20 вересня 2017 року і довічно (а.с.22-24).

В подальшому, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_10 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований 30.10.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №633. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінено на « ОСОБА_11 » (а.с.25).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 22.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень. В мотивувальній частині вказаного рішення, зокрема, встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав. Рішенням встановлено, що відповідно до довідки про доходи Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області від 12.12.2017 року за №1658, ОСОБА_3 працює у ГУНП в Харківській області та обіймає посаду оперуповноваженого має загальну суму доходу за період з червня 2017 року по листопад 2017 року у розмірі 61 107, 64, за винятком утримання та аліментів - 56 650, 43 грн. Також вказане рішення містить посилання на те, що рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04.10.2017 року задоволено позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері. (а.с.13-16).

22.08.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклав шлюб із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що зроблено відповідний актовий запис №2380 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 22.08.2020 року. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_13 » (а.с.27).

У ОСОБА_3 та ОСОБА_6 народились діти.

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що зроблено відповідний актовий запис №4 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11.01.2021 року. ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №3 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 02.02.2023 року. Батьками дітей зазначені відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.9-10).

15.02.2022 року рішенням Харківського районного суду Харківської області позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено повністю.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень на користь держави. Вказаним рішенням встановлено: як вбачається з змісту довідки про доходи №146 від 14 лютого 2022 року, ОСОБА_3 працює в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області оперуповноваженим відділу розкриття злочинів проти власності УКР, загальна сума доходу за період з серпня 2021 року по січень 2022 року за винятком утримань та аліментів склала 62358, 65 грн., сума сплачених аліментів 32380, 64 грн. (в середньому ОСОБА_14 сплачує аліменти у розмірі 5461 грн. щомісячно (а.с.17-21).

З довідки про доходи №149 ГУНП в Харківській області від 17.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді старшого уповноваженого сектору кримінальної поліції ГУНП в Харківській області та його дохід (за винятком аліментів) за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року становить 263 204,50 грн., а сплачені аліменти - 49949, 28 грн. а саме:

за серпень 2022 року нарахована заробітна плата 57719, 35 грн., сплачені аліменти 5703,77 грн.;

за вересень 2022 року нарахована заробітна плата 70909,99 грн., сплачені аліменти 5701,89 грн.;

за жовтень 2022 року нарахована заробітна плата 34473, 62 грн., сплачені аліменти 6217,82 грн.;

за листопад 2022 року нарахована заробітна плата 62009,82 грн., матеріальна допомога 13346,40 грн., сплачені аліменти 12293,51 грн.;

за грудень 2022 року нарахована заробітна плата 51042, 66 грн., сплачені аліменти 12772,34 грн.;

за січень 2023 року нарахована заробітна плата 23651, 94 грн., сплачені аліменти 7259,95 грн.;

(а.с.7). Тобто в середньому позивач сплачував за вказаний період аліменти в розмірі 8324,88 грн. на місяць.

Відповідач ОСОБА_15 на момент розгляду справи не працює, що вбачається з копії її трудової книжки, відповідно до даних якої вона звільнена з посади асистента вчителя загальноосвітнього закладу з інклюзивним та інтервальним навчанням Харківської гімназії №65 Харківської міської ради Харківської області за власним бажанням 14.01.2022 року, де працювала з 25.08.2020 року (а.с.54-57).

Згідно до довідками ПФУ форми ОК-5, ОК-7, дохід відповідача ОСОБА_15 за 2022 рік склав 8 519,91 грн. (а.с.58-62).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , дружина позивача, повідомила суду, що вона працювала в поліції, однак у шлюбі з позивачем народила 2-х дітей, яким зараз 4 роки і 4 місяці, тому на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише 850 грн. на місяць від держави. Стан здоров`я дітей задовільний. Її чоловік весь час працює та знаходиться у відрядженнях. Тому дітьми опікується фактично вона сама, чоловік утримує їх всіх матеріально. З приводу стягнення аліментів вона на старшу дитину вона звернулась до суду, коли в їх сім`ї виникли матеріальні складнощі, чоловік сплачував кредити і на дитину не вистачало грошей. Однак в подальшому стосунки налагодились, тому за примусовим виконанням вказаного рішення суду вона не зверталась, оскільки позивач добровільно утримує на даний час її та дітей. Крім того, чоловік допомагає своїй матері інваліду 3 групи, добровільно надсилає їй кошти, оскільки матір не працює, це рішення суду також примусово не виконується. На чоловіка оформлено половина будинку, автомобіля в нього немає. Дохід у чоловіка приблизно 23000 грн. на місяць. З заробітку утримуються аліменти на дитину відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В частині 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування.

Так, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Також частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ч.ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, показання свідка та обставинами, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, суд приходить до висновку, що на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач ОСОБА_3 надав докази зміни його сімейного стану, а саме перебування його у шлюбі з ОСОБА_6 , яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише допомогу на молодшу дитину, також докази народження у відповідача крім старшої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще двох дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого також стягнуті аліменти за рішенням суду, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже молодші діти також знаходяться на утриманні позивача, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_6 , яка одночасно підтвердила, що позивач допомагає матеріально матері ОСОБА_9 , щодо якої також увалено рішення про стягнення аліментів на її користь. Разом з тим судом встановлено що на час розгляду справи позивач офіційно працевлаштований, його заробіток порівняно із рівнем доходів, встановлених рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року збільшився, але й суттєво зросли витрати у зв`язку зі збільшенням кількості утриманців. Отже зазначені вище обставини суд вважає достатніми для зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає достатнім та необхідним зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законний сили та до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 . З огляду на розмір заробітку позивача на даний час зазначений вище розмір аліментів в будь-якому випадку буде перевищувати встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також це надасть змогу позивачу утримувати на такому ж рівні дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і надавати утримання матері і дружині. Отже суд вважає, що зменшення розміру аліментів буде відповідати найкращим інтересам всіх дітей позивача. Факт звільнення з роботи працездатного відповідача не скасовує її обов`язок, встановлений СК України, також надавати утримання неповнолітній дитині.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

На підтвердження наданої відповідачу правової допомоги адвокатом Смиковською А.М. відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №1121861 від 14.03.2023 року надано акт про надання професійної правничої допомоги від 14.03.2023 року, відповідно до якого адвокатом надані послуги загальною вартістю 6039,00 грн.

У зв`язку з задоволенням позову у суд відповідно до вимог процесуального закону відсутні підстави для стягнення з позивача судових витрат, в тому числі пов`язаних з правовою допомогою адвоката відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77, 81, 82, 128, 131, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141, 180, 181, 182, 191, 192 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», Конвенцією ООН про права дитини, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законний сили та до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: Харківська обл., Зачепилівський р-н, с. Зіньківщина;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 01.06.2023 року.

Суддя Н.В. Баркова