Справа №295/4979/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 12.02.2022 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» як кредитором та ОСОБА_1 позичальником, укладено кредитний договір в електронному вигляді, з визначеним учасниками такого правочину строком користування кредитними коштами, передбаченої до сплати відсоткової ставки.

Сторона зауважує, що 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вчинено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Так, на підставі договору факторингу, складеного реєстру боржників позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 20 052,50 грн., з яких: 6 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13 552,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на вимоги 526, 599 ЦК України, які визначають обов`язковість виконання зобов`язань, умови їх припинення, а також положення ст. 512 ЦК України заміна кредитора іншою особою у зв`язку з відступленням права вимоги, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за кредитним договором від 12.02.2022 року в сумі 20 052,50 грн., відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 11.05.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2022 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» як кредитодавець надав, а ОСОБА_1 позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 6 500,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок.

Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 30 днів (дисконтний період), зі сплатою відсотків за користування коштами з розрахунку 2,5 % на добу (п.1.2).

Згідно п.2.4 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Крім того, умовами договору (п.4.3 договору) сторони передбачили, що у разі, якщо клієнт продовжує користуватись сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду, зазначеного в п.1.2 договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду клієнт зобов`язаений:

-по продукту «Миттєва позика» щоденно, але не більше ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду сплачувати товариству проценти з розрахунку 3,2 % на добу;

-по продукту «Дрібні покупки» щоденно, але не більше ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду сплачувати товариству проценти з розрахунку 3,5 % на добу.

Вказані обставини підтверджується дослідженими судом договором про надання фінансового кредиту з відомостями про електронний підпис сторін.

Між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 12.08.2022 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт (ТОВ Кредитна Установа «Європейська кредитна група») зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») права вимоги, строк виконання зобов`язань за якої настав або виникне в майбутньому, а фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату.

Згідно з п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників.

Судом встановлено, що договір від 12.02.2022 року (боржник ОСОБА_1 ) включено до реєстру боржників від 12.08.2022 року, сторонами складено акт прийому-передачі відповідного реєстру.

Станом на день переходу права вимоги заборгованість позичальника, згідно витягу з реєстру боржників, становила 20 052,50 грн., з яких: 6 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13 552,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає необхідним звернути увагу на таке.

У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як зауважувалось вище, при укладенні договору сторони погодили строк кредитування, а саме: протягом 30 днів, після спливу якого, у свою чергу, в розрізі тлумачень ст.ст. 626, 629, 631, 1050 ЦК України виникає зобов`язання з повернення усіє отриманої суми позики, а також нарахованих відсотків, визначених положеннями договору у вигляді оплати за правомірне використання коштів. Тим же договором сторонами підтверджено врегулювання правовідносин в разі прострочення виконання зобов`язання через сплату окремої спеціальної відсоткової ставки - за кожен день прострочення виконання зобов`язання, але не більше 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України, носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора, визначені положеннями договору відсотки при простроченні виконання зобов`язання після 30 днів та протягом 90 днів після строку кредитування слід оцінювати як направлене на отримання майнової компенсації грошове заміщення, яке відповідає критеріям ч.2 ст. 625 ЦК України із застосуванням передбачених умовами договорів відсоткових ставок.

Здійснюючи взаємне системне тлумачення умов договорів в частині їх положень про нарахування відсотків протягом усього періоду користування кредитом, та, одночасно, не більше періоду 90 днів після строку кредитування, суд приходить до висновку про необхідність розуміння таких домовленостей як уточнення та згоду учасників нараховувати такі відсотки протягом усього періоду користування, зокрема до завершення строку кредитування, або після - але не більше 90 днів користування коштами після завершення дисконтного періоду. Даний підхід суду узгоджується також з вимогами ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» про можливість позичальника здійснити повернення кредиту у будь-який.

Судом встановлено, що відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості по отриманих сумах кредиту, а тому кредитор мав право відповідно до умов договору на нарахування сум заборгованості:

-за тілом кредиту - 6500,00 грн., за нарахованими протягом 30 днів відсотками 4875,00 грн., за нарахованими відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відсотками у період після 30 днів строку кредитування та протягом 90 календарних днів з дня закінчення дисконтного періоду 18 720,00 грн. (1168 % * 6500,00 грн. заборгованості * 90 днів прострочення / 365 / 100 = 18 720 грн.).

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідачем не здійснюється належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором, права позивача як правонаступника запитом первісного кредитора є порушеними, при цьому, право первісного кредитора перейшли у розмірі, визначеному умовами договору факторингу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягує на користь позивача заборгованість.

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30): заборгованість за договором від 12.02.2022 року в розмірі 20 052,50 грн., що включає: заборгованість за тілом кредиту - 6500,00 грн., за нарахованими відсотками 13 552,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов