ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1645/23

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/739/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення - 06 березня 2023 року.

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (далі - АТ «ОТКЕ»), в якому просили: визнати неправомірними дії відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 в міжопалювальний період 2021 року та стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 5 000 грн моральної шкоди.

У мотивування заявлених вимог зазначали, що вони зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , до якої відповідачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 20 травня 2021 року відповідач припинив надавати послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до їх квартири. Зазначені дії АТ «ОТКЕ» вважають незаконними та такими, що порушують їхнє право на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води, оскільки припинення надання вказаної послуги здійснено відповідачем з підстав, не передбачених договором та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Позивачки указували, що припинення постачання гарячої води завдало моральної шкоди, оскільки вони були змушені внести корективи до свого повсякденного життя, вживати додаткових зусиль для його влаштування. Ураховуючи вимушені зміни в організації життя, додаткові зусилля для пристосування до нових умов життя, душевні страждання, які вони зазнали у зв`язку з незаконним припиненням постачання гарячої води без будь-яких попереджень, відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги, оцінили завдану моральну шкоду у 5 000 грн кожній.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2023 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії АТ «ОТКЕ» по припиненню в міжопалювальний період 2021 року з 20 травня 2021 року надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з АТ «ОТКЕ» на користь ОСОБА_2 4 000 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «ОТКЕ», вважаючи рішення суду незаконним та посилаючись на неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильність дослідження та оцінки доказів, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги районний суд не дослідив наявність договірних відносин між сторонами, зокрема, того, що договором приєднання не передбачено безперервність одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. За умовами укладеного зі споживачами договору виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами.

Заявник зазначає, що, уклавши договір, позивачі повністю усвідомлювали та були обізнані про ймовірність ненадання послуг та, відповідно, звільнення їх від сплати за послуги у цей період. Оскільки споживачі звільнені від плати за тимчасові ненадані послуги, з боку постачальника порушення договірних умов не відбулось, вина відповідача відсутня, отже і відсутні підстави для визнання дій АТ «ОТКЕ» неправомірними.

Наголошує на тому, що товариство не відмовлялося в односторонньому порядку від зобов`язання з надання послуги з постачання гарячої води саме позивачам, і з його боку відсутні факти неналежної організації своєї господарської діяльності, право на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води порушено не було.

Не погоджується з твердженням позивачів про заподіяння їм моральної шкоди та стягнутим розміром шкоди. Звертає увагу, що право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо випливає лише з приписів п. 5 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 6 ч. 1 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції». Стверджуючи про завдану моральну шкоду, позивачі на зазначені вище норми не посилались, доказів на підтвердження факту спричинення душевних страждань, їх ступеню та глибини останніми не надано.

Позивачами відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд першої інстанції, пославшись на приписи ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та положення Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виходив з того, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води мешканці квартири АДРЕСА_1 зазнали порушення своїх прав та понесли моральні страждання. Районний суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , указавши, що вона зареєстрована в квартирі з 26 жовтня 2021 року, а отже не доведено порушення її прав у зв`язку з відсутністю гарячого водопостачання у міжопалювальний період 2021 року з 20 травня 2021 року.

Визначаючи розмір відшкодування позивачці ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 4 000 грн, районний суд врахував характер страждань, які зазнала особа, їх тривалість, вимушені зміни в організації її життя та, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, дійшов висновку, що саме така сума буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Облтеплокомуненерго» зареєстровано 25 липня 1995 року, основним видом економічної діяльності якого є: постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30) (а.с. 98).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 17), зокрема, ОСОБА_2 - з 07 листопада 2002 року, а ОСОБА_1 - з 26 жовтня 2021 року.

Позивачі є споживачами послуг, які надає АТ «ОТКЕ» на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Договір) (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки i на умовах, що передбачені договором. Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (п. 7 Договору).

Згідно з пп. 1 п. 16 Договору споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору. Споживач має право на зменшення розміру плати в разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання (пп. 4 п. 16 Договору).

Заборгованість у позивачів перед відповідачем за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води відсутня, що підтверджується наявними у справі копіями рахунків АТ «ОТКЕ» за серпень-вересень 2021 року (а.с. 18) та не заперечується стороною відповідача.

20 травня 2021 року АТ «ОТКЕ» припинило надання послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до будинку АДРЕСА_1 . Наведена обставина підтверджується роздруківкою з офіційного веб-порталу Чернігівської міської ради (а.с. 11-12).

Звернувшись з позовом про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначали, що є споживачами послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Постачальник, яким є АТ «ОТКЕ», заздалегідь не повідомивши про припинення гарячого водопостачання та його тривалість, з 20 травня 2021 року в односторонньому порядку припинив надавати послугу з постачання гарячої води. Відсутність гарячої води змусила позивачів вносити корективи до повсякденного життя, вживати додаткових зусиль для його влаштування, що завдало значних моральних страждань.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Положеннями ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року у справі «Вассерман проти Росії», згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, а також ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до положень ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» постачання гарячої води належить до комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 6 Закону визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Споживач має право, серед іншого, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону). У свою чергу, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством (п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 8 Закону).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону).

Частиною 1 ст. 12 Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Виконавець послуги з постачання гарячої води та з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску (ч. 2 ст. 22, ч. 2 ст. 23 Закону).

Виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця (ч. 4 ст. 26 Закону).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

За змістом ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи зі змісту наведених норм, проаналізувавши наявні у справі докази та зважаючи на те, що відповідач безпідставно припинив надання позивачам послуги з постачання гарячої води в односторонньому порядку з підстав не передбачених ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для захисту прав позивачки ОСОБА_2 , як споживача послуг з постачання гарячої води шляхом визнання таких дій відповідача неправомірними, а також наявності у неї права на відшкодування моральної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц указала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

В іншій постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з положень ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 40 постанови).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також Європейський суд з прав людини в п. 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Суд першої інстанції, оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, дійшов правильного висновку, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води, позивачка ОСОБА_2 зазнала порушення своїх прав та понесла моральні страждання.

Колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють питання відшкодування моральної шкоди, вірно взяв до уваги правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 4 000 грн, який з урахуванням встановлених обставин справи, неправомірності дій відповідача, є достатнім та відповідає вимогам розумності і справедливості.

З урахуванням вищезазначеного доводи апеляційної скарги про те, що стороною позивачів не підтверджено факту заподіяння моральної шкоди, наявності такої шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та виникненням моральної шкоди, її розміру, не є слушними та не відповідають обставинам справи.

Апеляційний суд враховує те, що зміни в організації життя та додаткові зусилля на пристосування до нових умов у зв`язку з припиненням надання послуги з постачання гарячої води з вини відповідача (виконавця послуг) є цілком очевидними та логічно зрозумілими, навіть за відсутності письмових доказів, які в даній ситуації є досить умовними та абстрактними.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором приєднання не передбачено безперервності одержання комунальної послуги з постачання гарячої води, не знайшли свого підтвердження з огляду на п.п. 1 п. 19 Договору, яким передбачено обов`язок виконавця своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає повністю доведеним наявність порушеного права позивачки ОСОБА_2 та відповідність обраного нею способу захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова