РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

секретаря судового засідання Карпішиної С.С., Юр`євої А.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Колоса В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Корзун С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, в якому зазначила, що 30.09.2022 року близько 20 год. 00 хв. відповідач, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , спровокував черговий скандал, під час якого у нього виник злочинний умисел на вчинення кримінального правопорушення. Реалізуючи свої злочинні плани, направлені на спричинення позивачу тілесних ушкоджень, відповідач дістав зі своєї бокової кишені куртки яблуко, кинув в позивача, поціливши у грудну клітину, що завдало останній фізичного болю. Своїми злочинними діями ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді синця на лівій молочній залозі, яке відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, та вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. Як далі слідує зі змісту позову, 24.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. За словами позивача, після вчинення злочину вона була змушена звернутися до лікарів за медичною допомогою для обстеження на предмет злоякісної пухлини, сплативши за дослідження загалом 606 грн. Крім цього, як під час досудового розслідування, так і після його закінчення, а потім і після оголошення вироку відповідач жодного разу не звернувся до неї із вибаченнями, пропозиціями компенсувати матеріальні збитки та моральну шкоду. ОСОБА_1 зауважила, що її вперше так нахабно та цинічно образив чоловік, вдаривши та заподіявши тілесних ушкоджень, при цьому не вибачившись за заподіяне зло. Таку поведінку ОСОБА_2 позивач вважає цинічною зневагою до себе як до людини та жінки, що доставило їй певних моральних страждань, які оцінює в розмірі 7 000 грн.

З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 7 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди, 606 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також судові витрати.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 01.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що проведені нею обстеження в лікарні викликані подією, яка мала місце 30.09.2022 року. За словами позивача, вона є публічною людиною, її всі знають, проте відповідач постійно ображає, підкидає на територію сміття. Фактично відповідач чинить психологічне насилля і це впливає на стан її здоров`я. Події 30.09.2022 року призвели до того, що для обстеження потрібно було відлучатись від роботи. Позивач додала, що погіршився її психологічний стан, так як такі ушкодження могли призвести до онкозахворювання.

Представник позивача - адвокат Колос В.В. звертав увагу, що позивач є жінкою, вона особливо тяжко переживала перенесений конфлікт. Вважає, що сума моральної шкоди обґрунтована. Просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 3 700 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що шкодує за свій вчинок. Визнав вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, однак з сумою моральної шкоди не згоден. На запитання суду пояснив, що вирок не оскаржував, штраф за вироком ще не сплатив, а також, що писав на адресу позивача образливі фрази (а.с. 13). Додатково відповідачем подані письмові пояснення по справі (а.с. 42-44).

Представник відповідача адвокат Корзун С.В. в судовому засіданні зазначила, що сума моральної шкоди необґрунтована, а доказів її заподіяння не надано. До того ж у відповідача відсутні доходи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

За змістом вироку, 30.09.2022 близько 20 год. у ОСОБА_2 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт з ОСОБА_1 . В ході даного конфлікту у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_2 дістав зі свого бокового карману куртки яблуко та кинув його у ОСОБА_1 , чим поцілив останній в грудну клітину. Вказаними діями ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді синця на лівій молочній залозі, яке відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження.

Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Статтею 1166 ЦК України закріплена «презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення», оскільки за змістом згаданої норми закону особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Всупереч зазначеній нормі відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що шкоди позивачу завдав не він.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи слідує, що позивачем були понесені витрати на послуги мамографії (рентгенологічне обстеження молочних залоз) в сумі 400,00 грн. та 206,00 грн. на УЗД молочної залози (а.с. 9, 10).

Враховуючи викладене та аналізуючи фактичні обставини справи, оцінивши надані позивачем докази суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, а саме нанесенням легких тілесних ушкоджень позивачу, останній було спричинено матеріальну шкоду, яка полягала у вимушеному проведенні деяких медичних обстежень. Таким чином із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 606 грн.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд визнає обґрунтованими та аргументованими доводи позивача щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок глибини фізичних та душевних страждань, завданих ушкодженням здоров`я, їх тривалості, істотності спричиненої шкоди здоров`ю та незручностей, яких вона понесла у зв`язку із необхідністю відновлення здоров`я та необхідністю захисту своїх прав.

Разом з тим суд вважає, що заявлений ОСОБА_1 розмір моральної шкоди, зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини та надані сторонами докази, не є достатньо аргументованим.

Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 3 500 грн., що, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Встановлено, що 04.11.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Колосом В.В., який діє на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №402 від 21.03.2006 року, був укладений договір на представництво та на надання правової допомоги (а.с. 21).

За змістом договору, клієнт зобов`язується своєчасно оплатити адвокату гонорар за взаємним погодженням сторін та інші витрати на ведення справи.

Згідно актів здачі-прийняття робіт від 18.11.2022 та 21.03.2023 року виконавцем за домовленістю були надані такі послуги: ознайомлення з наданими матеріалами та складання цивільного позову 1 500 грн., прийняття участі в судовому засіданні 26.01.2023 року 600 грн., складання адвокатського запиту та витребування відповіді на заяву в РУП 400 грн., прийняття участі в судовому засіданні 09.02.2023 року 600 грн., прийняття участі в судовому засіданні 21.03.2023 року 600 грн., що в загальному розмірі становить 3 700 грн. (а.с. 12, 39).

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

21.03.2023 року ОСОБА_2 подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. У даному клопотанні відповідач зазначив, що спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, містить лише один епізод спірних правовідносин, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат втратив би значний час. Враховуючи фінансовий стан як малозабезпеченої особи, яка не працює, відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу з огляду на нескладність справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи обсягу виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, суд вважає, що зазначені представником позивача адвокатом Колосом В.В. витрати на правничу допомогу в розмірі 3 700 грн. не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, необґрунтованою є вимога про стягнення 400 грн. за складання адвокатського запиту та витребування відповіді на заяву в РУП, оскільки такого запиту матеріали справи не містять, а відповідь про розгляд звернення надана безпосередньо ОСОБА_1 (а.с. 34).

Зважаючи на складність справи та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг фактично наданих адвокатом послуг, ціну позову та (або) значення справи для сторони суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, проте з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 1 781,46 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окремо судом звернуто увагу, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 підлягає поверненню сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. Разом з тим, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 535,73 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166-1168, 1177 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 606 грн., 3 500 грн. моральної шкоди та 1 781,46 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. відповідно до квитанції №0.0..1 від 21.11.2022 року, платник ОСОБА_1 , отримувач ГУК у Жит.обл./Богун.р-н/22030101, кредит рахунку (рах.отрим.): UA0006831, код отримувача 37976485, надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України, призначення платежу «судовий збір».

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 535,7 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя