ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 707/2/21
Провадження № 22-ц/821/767/23
Категорія:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

прокурора: Куліш А.А.

учасники справи:

позивач: Державне підприємство «Черкаське лісове господарство»

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: адвокат Прядка Віталій Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки Віталія Михайловича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021року (ухваленого під головуванням судді Смоляра А.О. в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 23 червня 2021 року) у справі за позовом Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

30 грудня 2020 року через засоби поштового зв`язку Державне підприємство «Черкаське лісове господарство» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що ДП «Черкаське лісове господарство» є постійним землекористувачем земель лісогосподарського призначення в адміністративних межах Черкаського та Городищенського районів Черкаської області.

У 2014 році, вказує позивач, при проведенні моніторингу земель, що перебувають у його постійному користуванні, встановлено, що в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району були сформовані земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0017 та :01:002:0022, які згодом були об`єднані в одну земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0036.

Судовими рішеннями встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0022 та :01:002:0017 надані у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як землі рекреаційного призначення для дачного будівництва, однак до часу їх незаконної передачі вони відносились до земель лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство», а тому при передачі земельних ділянок відбулась протиправна зміна їх цільового призначення, проекти землеустрою, на підставі яких вони сформовані та безоплатно передані у власність, не були належним чином розроблені і не містили усіх висновків щодо їх погодження, постійний користувач земель не надавав згоду на вилучення вказаних земельних ділянок, а Черкаська районна державна адміністрація не мала права ними розпоряджатися.

Заочним рішенням Черкаського районного суду від 03 червня 2019 року у справі №707/897/17 задоволено позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Черкаська районна державна адміністрація, державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Дудіна-Богданова К. О., про витребування земельної ділянки.

Позивач вказує, що на виконання зазначених судових рішень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено відомості про скасування за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0036, площею 0,1838 га.

Однак, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво 5% готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, Б-1), по АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0036.

24 січня 2020 року, зазначає ДП «Черкаське лісове господарство», підприємство направило вимогу відповідачу про необхідність приведення зазначеної вище земельної ділянки у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства та вчинити юридично значимі дії щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора за належним відповідачу об`єктом незавершеного будівництва, однак, в досудовому порядку вирішити зазначене питання не вдалося.

У зв`язку з чим, вказує позивач, він змушений за захистом своїх прав звертатися до суду із відповідним позовом та просить постановити рішення, яким скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, Б-1), по АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці із кадастровим номером :01:002:0036, яку здійснено на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової Катерини Олександрівни від 26 липня 2016 року № 30628850 та припинити право власності ОСОБА_1 відповідно до запису про право власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2016 09:41:33 за № 15575646; зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок привести у попередній стан, що існував до проведення будівництва, земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0036 ; стягнути із відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року позовні вимоги - задоволено повністю.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, Б-1) по АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0036, яку здійснено на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. від 26 липня 2016 року № 30628850; припинено право власності ОСОБА_1 відповідно до запису про право власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26 липня 2016 року 09:41:33 за № 15575646.

Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести у попередній стан, що існував до проведення будівництва, земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0036, розташовану по АДРЕСА_1 .

Рішення суду обґрунтоване тим, що відповідач, як власник об`єкта незавершеного будівництва, порушив «суспільний інтерес», зокрема, щодо використання земельної ділянки для ведення лісового господарства - лісогосподарських потреб. Факт порушення вимог закону при передачі у приватну власність земельної ділянки (її складових) встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили до моменту реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт, у зв`язку із чим суд першої інстанції вважав, що будівництво на спірній земельній ділянці здійснювалось відповідачем з порушенням визначеного законом порядку та без дотримання вимог цільового призначення земельної ділянки, а отже відповідач мав об`єктивну можливість передбачити настання наслідків, визначених статтями 375, 376 Цивільного кодексу України.

Також суд першої інстанції вважав, що покладення на відповідача обов`язку привести земельну ділянку у попередній стан, що існував до початку будівництва, відповідає засадам справедливості й розумності регулювання спірних правовідносин, оскільки передбачає дотримання належного балансу між законними правами та інтересами позивача та відповідача, а також суспільного інтересу щодо дотримання цільового використання земель лісогосподарського призначення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 01 жовтня 2021 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 - адвокат Прядка В.М., вважаючи оскаржуване рішення незаконним, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, при невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно вважав встановленим право позивача на постійне користування земельною ділянкою, вилученою у відповідача, оскільки рішенням Черкаського районного суду від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17 не встановлено обставини, що ДП «Черкаське лісове господарство» має статус постійного користувача земельних ділянок для ведення лісового господарства, які знаходяться, зокрема, в межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, - оскільки вказаним рішенням земельну ділянку витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів.

Звертає увагу апеляційного суду, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03.06.2019 у справі № 707/897/17 витребувано у ОСОБА_1 на користь держави земельну ділянку площею 0,1838 га, кадастровий номер :01:002:0036, розташовану в адміністративних межахСвидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності від 31.05.2016 №14770321 на земельну ділянку площею 0,1838 га.

Однак, у рішенні не встановлені обставини, що ДП «Черкаське лісове господарство» має статус постійного користувача земельних ділянок для ведення лісового господарства, які знаходяться, зокрема, в межах Свидівоцької сільської ради, оскільки вказаним рішенням земельну ділянку витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Крім того, до письмових пояснень, наданих в суді першої інстанції, стороною відповідача долучено копію розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації № 81 від 12 лютого 2020 року «Про надання Державному підприємству «Черкаське лісове господарство» в постійне користування земельних ділянок для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг», з якого вбачається, що ДП «Черкаське лісове господарство» набуло статусу постійного користувача земельних ділянок для ведення лісового господарства, які знаходяться, зокрема, в межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, лише 12 лютого 2020 року.

Вказує, що ОСОБА_1 набув права на землю за договорами купівлі-продажу, які містили положення, згідно з якими дані земельні ділянки на момент укладення договорів не перебували під заставою, забороною (арештом), а тому у розумінні ст. 388 ЦК України ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що рішення про державну реєстрацію права власності від 31 травня 2016 року № 14770321 на земельну ділянку ОСОБА_1 було скасоване лише рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року, а реєстрація за ОСОБА_1 права власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташований на цій земельній ділянці, відбулась до прийняття вказаного рішення суду, а саме 26 липня 2016 року.

Вважає, що право власності ОСОБА_1 на об`єкт незавершеного будівництва набуто правомірно, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про доведеність обставин щодо самочинного будівництва ОСОБА_1 , всупереч тому, що матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було розпочато будівництво на підставі дозвільних документів, оскільки рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва державним реєстратором прийнято саме на підставі таких довільних документів та до прийняття судом рішення про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, на якій розмішений даний об`єкт незавершеного будівництва.

На думку скаржника, виходячи із аналізу ч. 2 ст. 212 ЗК України, оскаржуване рішення в частині зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок привести у попередній стан, що існував до проведення будівництва, земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0036, є таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М., який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 01 листопада 2021 року, ДП «Черкаське лісове господарство» вказує, що доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого рішення, у зв`язку із чим просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування відзиву вказує, що відповідач стверджує, що ДП «Черкаське лісове господарство» набуло статусу постійного користувача земельних ділянок лише із 12.02.2020 - дати прийняття розпорядження РДА № 81, яким надано у постійне користування земельні ділянки , також про факт належності земельної ділянки не згадано у рішенні Черкаського районного суду від 03.06.2019 у справі № 707/897/17, проте позивач наголошує, що земельна ділянка до моменту її незаконного вилучення ( у 2014 році) вже перебувала у постійному користуванні підприємства, що підтверджено доказами, що досліджувались судами у наведених справах.

Земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0017 та :01:002:0022, які згодом були об`єднані в одну земельну ділянку :01:002:0036, були незаконно вилучені із користування позивача розпорядженням голови Черкаської РДА від 11.09.2014 № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосуються ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Наведене підтверджується рішеннями судів Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2016 у справі №707/2193/15-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.07.2016 та рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.06.2016 у справі № 707/2190/15-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2016.

Отже, до видачі розпорядження ОДА 12.02.2020 позивач користувався землями лісогосподарського призначення на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Крім того, у розпорядженні Черкаської ОДА № 81 від 12.02.2020 закономірно відсутня земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0036, оскільки вказаний кадастровий номер був наданий у 2016 році, та в подальшому ділянка була повернута у постійне користування підприємству на підставі рішення суду.

Вказує, що апелянт вважає, що право власності відповідача на об`єкт незавершеного будівництва відбулось до прийняття рішення Черкаського районного суду від 03.06.2019, а саме - 26.07.2016, тобто правомірно , він є добросовісним набувачем, оскільки держава, на думку відповідача визнала таке право за ним шляхом проведення державної реєстрації, проте добросовісне набуття у розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, тому відповідач не є добросовісним набувачем.

Також апелянт вказує, що судом не надано доказів отримання ним дозвільних документів на здійснення будівництва на спірній земельній ділянці, посилаючись на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказана сукупність певних документів, які як вважав апелянт надали йому право на проведення будівництва, проте, апелянт в порушення ст. 83 ЦПК України, дійсно не надав суду першої інстанції та апеляційному суду дозвільні , на його думку, документи будівництва на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача, що позбавляє його права посилатися на них, а суд - проводити їх оцінку згідно ст. 89 ЦПК України. Крім того, апелянт здійснив будівництво на земельних ділянках вже після винесення судами першої інстанції рішень про незаконність їх передачі новим власникам, тобто на земельних ділянках, що належали позивачу. Предметом даного спору є вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт незавершеного будівництва, яку суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив.

Вказує, що апелянт вважав, що суд зобов`язавши його привести ділянку у попередній стан, здійснив втручання у мирне володіння майном - об`єктом незавершеного будівництва, проте, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М. задоволено.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану - відмовлено.

02 грудня 2022 року виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури - задоволено частково.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Матеріали цивільної справи № 707/2/21 разом з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М. на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року надійшли до Черкаського апеляційного суду 20 квітня 2023 року.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено головуючого суддю (суддю- доповідача) Карпенко О.В. та суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М. на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року прийнято до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року у справі № 707/2193/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство». Визнано недійсним розпорядження голови Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується ОСОБА_2 , та скасовано рішення про державну реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0022.

Рішенням Черкаського районного суду від 08 червня 2016 року у справі

№ 707/2190/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», Управління Держгеокадастру у Черкаському районі, ПП «Гарант». Визнано недійсним розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується ОСОБА_3 , та скасовано рішення про державну реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0017.

Згідно з договорами купівлі-продажу від 08 квітня 2016 року та від 09 квітня 2016 року, що зареєстровані за № 1-1340, № 1621, ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 здійснили продаж земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0022 та :01:002:0017 ОСОБА_1 .

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0022 та :01:002:0017 об`єднані з присвоєнням кадастрового номеру :01:002:0036.

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. № 14770321 від 31 травня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К .О. № 30628850 від 26 липня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0036.

Заочним рішенням Черкаського районного суду від 03 червня 2019 року у справі №707/897/17, яке набрало законної сили 04 липня 2019 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Черкаська районна державна адміністрація, державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Дудіна-Богданова К. О., про витребування земельної ділянки.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1838 га, кадастровий номер :01:002:0036, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності

від 31 травня 2016 року № 14770321 на земельну ділянку загальною площею 0,1838 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0036, загальною вартістю 904 296,00 грн, за ОСОБА_1 , винесене державним реєстратором виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіною-Богдановою К.О.

Відповідно до довідки № 229410815 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 23 жовтня 2020 року за ОСОБА_1 на земельній ділянці за кадастровим номером :01:002:0036 зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5% готовності, Б-1), по АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 49 від 26 липня 2016 року.

24 січня 2020 року ДП «Черкаське лісове господарство» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень закону та про виконання у строк до 27 лютого 2020 року наступних дій: приведення у відповідність до рішення суду земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0036 по АДРЕСА_1 у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства; вчинення юридично значимих дій щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора за належним відповідачу об`єктом незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Предметом цього спору, зокрема, є вимога позивача про скасування реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва та приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0036, яка сформована із земельних ділянок :01:002:0022 та :01:002:0017, перебувала у власності відповідача згідно укладених договорів купівлі-продажу з квітня 2016 року.

Також встановлено, що рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. № 14770321 від 31 травня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К .О. № 30628850 від 26 липня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0036.

Проте, заочним рішенням Черкаського районного суду від 03 червня 2019 року у справі №707/897/17, яке набрало законної сили 04 липня 2019 року, витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1838 га, кадастровий номер :01:002:0036, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності

від 31 травня 2016 року № 14770321 на земельну ділянку загальною площею 0,1838 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0036, загальною вартістю 904 296,00 грн, за ОСОБА_1 , винесене державним реєстратором виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіною-Богдановою К О.

Звертаючись із вказаним позовом, ДП «Черкаське лісове господарство» посилалось на те, що відповідачем ОСОБА_1 вимога позивача про приведення у відповідність до рішення суду земельної ділянки у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства та вчинення юридично значимих дій щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора з належним відповідачу об`єктом незавершеного будівництва на вказаній земельній ділянці було залишено без виконання.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Таким чином, вимоги як про повернення земельної ділянки, так і про її звільнення фактично спрямовані на усунення перешкод, пов`язаних з реалізацією права власності та/або користування землею, а формулювання такої вимоги є правом позивача відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України та не суперечать статті 391 Цивільного кодексу України.

У розумінні норм статті 391 Цивільного кодексу України право власності може бути порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у такому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

При цьому підставою подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 (провадження № 12-26гс19).

Отже, умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця). Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17.

Отже, правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку, в межах якої розміщено об`єкт незавершеного будівництва іншої особи, тому до таких правовідносин слід застосовувати положення статті 391 Цивільного кодексу України.

Виходячи із вищенаведеного, позивач для поновлення своїх порушених прав має право після скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на незавершене будівництво пред`явити позов про звільнення земельної ділянки особою, яка перешкоджає в користуванні або (та) розпорядженні нею.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов ДП «Черкаське лісове господарство», суд першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про те, що факт порушення вимог закону при передачі у приватну власність земельних ділянок :01:002:0022 та :01:002:0017, встановлено у рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 25.04.2016 у справі № 707/2193/15-ц та рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 08.06.2016 у справі № 707/2190/15-ц, які набрали законної сили.

В подальшому, вказані земельні ділянки були об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0036, яка згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03.06.2019 у справі № 707/897/17 витребувано із незаконного володіння відповідача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, визнано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0036 за ДП «Черкаське лісове господарство».

Разом з тим, Верховний Суд в своїй постанові від 05 квітня 2023 року, здійснивши перегляд даної справи, прийшов до висновку про те, що оскільки розпорядником лісових земельних ділянок державної власності в межах адміністративно-територіальних одиниць були обласні адміністрації, то суд апеляційної інстанції мав вирішити питання про права та обов`язки Черкаської обласної військової адміністрації.

Повертаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зауважив, що при новому розгляді справи необхідно надати оцінку доводам і запереченням усіх належних учасників справи та доказам, поданим на їх обгрунтування, врахувати преюдиційні обставини та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у справах з подібними правовідносинами , зокрема у постанові від 18 січня 2023 року у справі 3488/2807/17.

Враховуючи викладені вище висновки Верховного Суду та, встановлюючи належність суб`єктного складу учасників у даній справі, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Суд апеляційної інстанції на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду, виявивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які виразились у незалученні до участі у справі особи (якщо суд прийняв рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) може залучити таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 191/1169/16-а (2-а/191/7/17).

З викладеного слідує, що суд апеляційної інстанції може залучити до участі у справі особу виключно у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що залучення Черкаської військової обласної адміністрації в якості третьої особи в даному випадку не відповідатиме меті цивільного судочинства, оскільки відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача (ДП «Черкаське лісове господарство») у захисті порушеного права іншої особи (Черкаської обласної військової адміністрації), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого.

Зважаючи на те, що Верховний Суд вказав на порушення прав та обов`язків Черкаської обласної військової адміністрації як безпосереднього розпорядника спірної земельної ділянки, тому в даному випадку така особа має бути залучена до даної справи у якості сторони.

Повноваженнями щодо залучення до участі в справі належного позивача апеляційний суд не наділений, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся за неналежного суб`єктного складу учасників справи, що за усталеною судовою практикою є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином колегія суддів, встановивши, неналежність суб`єктного складу учасників справи, яка переглядається, дійшла висновку про скасування оскаржуваного судового рішення та часткового задоволення вимог апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М.

Колегія суддів звертає увагу, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, насамперед, повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, воно не може залишатися в законній силі, підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки Віталія Михайловича - задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року - скасувати та постановити нове.

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 08 червня 2023 року/