Справа № 521/4777/23
Провадження № 2-з/521/42/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20 березня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання недійсним іпотечного договору, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.

17.03.2023р. заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради надав до суду заяву про забезпечення позову та просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення об`єкт незавершеного будівництва, готовність 75% розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101); заборонити ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим юридичним або фізичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням по даній цивільній справі.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, зазначає, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2006р. у справі № 2-8029/2006 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежиле приміщення, загальною площею 30 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення стало підставою для державної реєстрації 17.01.2017р. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 33,4 кв. м у сквері АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 - номер запису 2274 в книзі № 60 неж - 175, реєстраційний номер 17505204.

Однак, приймаючи незаконне рішення, поза увагою суду залишилось те, що згідно з договором про дозвіл на експлуатацію тимчасового об`єкту торгівлі від 10.02.2005 Управлінням розвитку торгівлі та побутового обслуговування Одеської міської ради, надано тимчасовий дозвіл на розміщення торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 . У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, оскільки виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення.

Оскільки тимчасова споруда не є нерухомістю, то законом не вимагається обов`язкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору відчуження чи оренди такої споруди, відсутня необхідність державної реєстрації вказаного майна (Постанова ВСУ № 202/3788/18).

Будь-які дозвільні документи на земельну ділянку у ОСОБА_1 відсутні. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-8029/2006, будь-які рішення про передачу земельної ділянки, на якій розташований торгівельний павільйон, у власність або користування Одеською міською радою не приймались, отже, єдиним власником землі є територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Крім того, ОСОБА_1 , виконані будівельні роботи, після чого торгівельний павільйон став об`єктом нерухомого майна - нежитловим приміщенням.

Так, відповідно до «Технічного висновку про можливість подальшої експлуатації об`єкта нерухомості (нежитлове приміщення) в АДРЕСА_1 », який надано СПФ «Юган-ОСН» на замовлення ОСОБА_1 , номер замовлення 38/2006, загальна площа нежитлового приміщення складала 33,4 кв. м.

ОСОБА_1 , укладаючи з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу від 29.09.2006, не мав відповідного наміру позбавити себе права власності на торгівельний павільйон, а навпаки через визнання договору купівлі-продажу від 29.09.2006 недійсним, набув право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Незаконно набуте право власності у подальшому, а саме: 17.01.2007 зареєстроване КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису 2274 в книзі № 60 неж - 175, реєстраційний номер 17505204.

Набуття в незаконний спосіб ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 33, 4 кв. м, без документів на земельну ділянку, а також документів, які надають право проводити будівельні роботи та підтверджують готовність до експлуатації об`єкта, є підставою для визнання незаконним та скасування рішення КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17505204, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33, 4 кв. м, номер запису 2274 в книзі № 60 неж - 175 від 17.01.2007р..

У подальшому, ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу № 1154 від 15.02.2007р. з ОСОБА_2 , згідно з яким, останній придбав нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,4 кв. м.

Пізніше, 30.11.2016р. державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Марущак Ю.П. прийнято рішення індексний номер 32632195 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна № 01, а саме: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3 кв. м.

Відповідно до відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою для внесення запису про право власності на об`єкт нерухомого майна № 101 стали: договір купівлі-продажу, серія та номер 1154, посвідчений приватним нотаріусом Крицькою Н.В. 15.02.2007 довідка, серія та номер 164-45 від 22.11.2016р., видана ФОП ОСОБА_6 та технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_6 від 22.11.2016р..

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 3263219 від 30.11.2016р. прийнято із порушенням вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню.

У подальшому, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу № 2101 від 06.12.2016р., посвідчений приватним нотаріусом Крицьким О.В.

Згідно п. 1 Договору купівлі-продажу № 2101 від 06.12.2016р., ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3 кв. м.

Після укладення зазначеного договору, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32746469 від 06.12.2016р..

Вказаний договір купівлі-продажу № 2101 від 06.12.2016р. підлягає визнанню недійсним, оскільки право власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення, загальною площею 63,3 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є похідним від незаконно зареєстрованого права власності на майно, яке належало ОСОБА_2 .

У зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду, враховуючи факт передачі ОСОБА_3 спірного майна в іпотеку, у разі невжиття таких заходів, що призведе до неможливості ефективного поновлення державних інтересів, наявні обґрунтовані доводи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Вимоги про забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, та, враховуючи, незаконну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на зазначене нежитлове приміщення, ймовірність перереєстрації ОСОБА_3 права власності на третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, можна констатувати, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства та враховуючи те, що відповідачем можуть бути вжиті заходи щодо відчуження свого майна, що може призвести до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення об`єкт незавершеного будівництва, готовність 75% розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), оскільки такий вид забезпечення позову та буде достатнім (співмірним із заявленими позовними вимогами) забезпеченням виконання в подальшому рішення суду.

Щодо іншої частини вимог суд зазначає, що оскільки позивачем не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим юридичним або фізичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: м. Одеса, Серединський сквер, 1, до набрання законної сили судовим рішенням по даній цивільній справі щодо предмета спору та не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, окрім того судом здійснено достатніх заходів для захисту порушеного права позивача (накладено арешт та накладено заборону у здійсненні реєстраційних дій).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову частково задовольнити.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення об`єкт незавершеного будівництва, готовність 75% розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Копію ухвали негайно направити для виконання управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя І.А.Мазун