Провадження № 2/537/775/2023
Справа № 524/135/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.09.2023 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики, -
26.01.2023 року ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука відкрито спрощене позовне провадження у справі.
11.05.2023 року ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука справу направлено до Крюківського районного суду міста Кременчука за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
12.06.2023 ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука справу прийнято до свого розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Самойленко М.О., у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак представник надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача, а також просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 800 гривень та вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду відзив на позов та пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, представника позивача та відповідачів на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, та не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Приймаючи до уваги думку представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
09 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 надав в позику відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 80 000 гривень, про що відповідач надав позивачу власноруч написану розписку в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Тобто, між сторонами було укладено договір позики шляхом написання розписки. Дана обставина підтверджується оригіналом розписки від 09.09.2020 року.
Термін повернення грошових коштів, зазначений у розписці - 01 жовтня 2020 року.
Відповідач свої зобов`язання не виконав та не повернув позивачу у визначений термін грошові кошти у розмірі 80 000 гривень.
Згідно пункту 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533-535 та 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобов`язання перед позивачем за договором позики, укладений у вигляді розписки, через що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка становить 80 000 гривень.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги порушення відповідачем термінів виконання грошового зобов`язання, відповідно до змісту розписки від 09.09.2020 року, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 надані останньому в позику грошові кошти у сумі 80 000 гривень.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів, 3% річних та індексу інфляції, суд виходить наступного.
Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховується у разі:
1)якщо у договорі позики не зазначено проценти або не вказано, що він безпроцентний ;
2)предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України гривні;
3)період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики у межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.
Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України ).
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання, що випливає з договору позики, укладений у вигляді розписки, у зв`язку із чим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором позики законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 2 800 грн. 00 коп.
Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на оплату судового збору в розмірі 1 418 грн. 29 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 525, 526, 529, 530, 533-535, 590, 625, 626, 627, 629, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податників НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податників НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) кошти в розмірі 141 828 (сто сорок одна тисяча вісімсот двадцять вісім) гривень 75 копійок, з яких: основний борг у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень; індекс інфляції за період 02.10.2020 року по 27.12.2022 року (включно) в розмірі 34 230 (тридцять чотири тисячі двісті тридцять) гривень 10 копійок; три проценти річних від простроченої суми за період з 02.10.2020 року по 27.12.2022 року в розмірі 5 370 (п`ять тисяч триста сімдесят) гривень 42 копійок; проценти від суми позики за весь час користування грошовими коштами за період з 09.09.2020 року по 27.12.2022 року у розмірі 22 228 (двадцять дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 23 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податників НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податників НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 418 (одна тисяча чотириста вісімнадцять) гривень 29 копійок, який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податників НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податників НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень, які позивач поніс під час розгляду справи.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Д.О. Зоріна