ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3907/23 Справа № 187/953/22 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І.М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою шляхом знесення будинку та об`єктів самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом , в обґрунтування посилався на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1 площею 0.1496 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :03:033:0011, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом . На вказаній земельній ділянці знаходиться домоволодіння, яке належить ОСОБА_2 , яке вона здає в оренду третім особам, які користуються його земельною ділянкою на власний розсуд, збирають плоди, горіхи, виноград, вирубують належні йому дерева та тримають собак, які кидаються на нього, коли він приходить на свою земельну ділянку. Крім того, на земельній ділянці відповідачка побудувала самочинні споруди :тамбур 61, зливна яма №6, навіс Д1, свердловина № 5, нечистоти з вбиральні попадають в ґрунт та засмічують земельну ділянку, а він не давав дозволу на будівництво самовільно побудованих будівель та споруд.

Просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0.1496 га., кадастровий номер :03:033:0011, що розташована: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача знести домоволодіння та самочинно збудовані господарські будівлі і споруди : тамбур, зливну яму, навіс, свердловин та вбиральню.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що судом не з`ясовані всі обставини,які мають значення по справі, в рішенні суду не обґрунтовується його вимога щодо зносу домоволодіння. Суд не вирішив питання про залучення в якості третьої особи ОСОБА_3 , яка фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 і могла б дати пояснення по суті позову про те, що будинок фактично здається в оренду. Він не подавав до суду першої інстанції додаткові докази, які просить прийняти судом апеляційної інстанції.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення повісток, довідки про доставку електронного листа та смс-повідомлень (а.с.99-103).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем до апеляційної скарги додано відповідь Петриківського районного відділу поліції,заява про кримінальне правопорушення,ухвала слідчого судді Петриківського районного суду від 06.09.2018 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_1 ..

Проте, як докази надані документи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач зобов`язаний був подати їх до суду першої інстанції разом з поданням позовної заяви відповідно до положень статті 83 ЦПК України. Також апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Способи захисту прав на землю встановлені в ч. 3 ст. 152 ЗК України: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Петриківського районного суду

від 19.09.2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок площею 42,8 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , про що мається запис від 29.09.2012 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

29.09.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1496 га, яка розташована в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту на земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що відповідач є власником житлового будинку площею 42,8 кв.м., який розташований на земельній ділянці, яка належить на праві власності позивачеві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що

позивачем не доведено, що відповідачка своїми діями перешкоджає йому в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 386 ЦК УКраїни Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка, власником якої в порядку спадкування з 29.09.2014 року став позивач, надавалася для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка). Збудований на зазначеній земельній ділянці житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами ( у період 1961 -2006 роки) належить на праві власності з 19.09.2013 року ОСОБА_2 .

Звертаючись із позовом, позивач просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача знести домоволодіння та самочинно збудовані господарські будівлі і споруди : тамбур, зливну яму, навіс, свердловин та вбиральню.

Проте підстави для знесення домоволодіння, яким відповідач володіє на праві власності, в даному випадку не передбачені діючим законодавством.

Судом першої інстанції правильно зазначено,що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачем чиняться перешкоди позивачеві у користуванні його земельною ділянкою. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 здає в оренду третім особам будівлю,які збирають плоди, горіхи, виноград, вирубують належні йому дерева та тримають собак, які кидаються на нього, коли він приходить на свою земельну ділянку. Проте ніякими доказами це не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: