РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/19362/22

Провадження № 22-ц/4815/570/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Рівненського місткого суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Ковальова І.М., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2009 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 29 жовтня 2009 року. Позивач вказує, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак ОСОБА_1 в процесі користування кредитним рахунком не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2009 року станом на 09 листопада 2022 року у розмірі 13189,44 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом 10916,05 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 2273,39 гривень, пені, комісії - 0,00 гривень.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29 жовтня 2009 року станом на 09 листопада 2022 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 10916,05 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 2481 гривень. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано в частині вирішення питання про стягнення заборгованості за тілом кредиту обґрунтовано тим, що позивачем доведено, що ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти за договором, однак відповідно до довідки - розрахунку їх не повернула в повному обсязі. Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10916,05 гривень підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2273,39 гривень, суд першої інстанції вказав, що у Анкеті-заяві позичальника, що була підписана ОСОБА_1 процентна ставка за користування кредитом не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, крім розрахунку заборгованості за договором станом на 09 листопада 2022 року, посилається на Витяг з Тарифів Банку (надалі Витяг з Тарифів) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору. Однак суд першої інстанції, врахувавши висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) дійшов висновку, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань.

АТ КБ «Приватбанк» звернулось з апеляційною скаргою на вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надану позивачем «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна», 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем того ж дня, що і анкета-заява про отримання кредитних коштів 29.10.2009 року. Вказаною довідкою передбачена сплата «базової відсоткової ставки, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) 2,5%». Зважаючи на наведене, вказує, що позивачем доведено наявність умов для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким вказану позовну вимогу задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ніким не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції рішення переглядається в апеляційному порядку лише в частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи слідує, що 29 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 29 жовтня 2009 року.

У заяві зазначено, що відповідач ознайомилась та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку та його місцезнаходження. (а.с.31).

Того ж дня (29 жовтня 2009 року) ОСОБА_1 підписала «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна», 55 днів пільгового періоду», Вказаною довідкою передбачена сплата «базової відсоткової ставки, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) 2,5%». (а.с.32)

Апеляційна скарга не містить доводів, щодо неправильного врахування судом першої інстанції висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) про те, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, що надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неврахування «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна», 55 днів пільгового періоду» не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками, виходячи з наступного.

З довідки про відкриття рахунку, наданої позивачем, вбачається, що між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано кредитні картки. Перша кредитна картка була видана 29.10.2019 року, тип картки «Універсальна» (а.с.30)

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки старт карткового рахунку вказано 29.10.2009 року, та встановлено кредитний ліміт 2000 гривень. (а.с.29).

Згідно наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_1 станом на 09 листопада 2022 року має заборгованість у розмірі 13189,44 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом 10916,05 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 2273,39 гривень, пені, комісії - 0,00 гривень.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна», 55 днів пільгового періоду, передбачена сплата «базової відсоткової ставки, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) 2,5%».

Разом з тим, позивач не просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитним коштами в розмірі 2,5% в місяць на залишок заборгованості, як це передбачено вказаною Довідкою, відповідного рахунку не надавав.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем за період з 29.10.2009 року по 29.08.2014 року банком нараховувалась «поточна» процентна ставка - 30% річних, як це передбачено Довідкою, що підписана ОСОБА_1 та «прострочена» процентна ставка 30 % річних, що не було передбачено сторонами під час укладення вказаної угоди.

З 01.09.2014 року по 01.04.2015 року банком нараховувалась «поточна» процентна ставка 34,8 % річних та «прострочена» процентна ставка 34,8 % річних. З 01.04.2015 року розмір процентної ставки постійно змінювався банком : з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року 43,2 % річних, з 01.04.2015 року 43,20 % річних, з 01.06.2015 року по 29.02.2016 року 2,5 % в місяць, з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року 2,9 % в місяць; з 01.07.2016 року по 30.09.2019 року 3,6 % в місяць. З 01.10.2019 року 3,6 процентна ставка, 7,2 процентна ставка при порушенні умов кредитування, 86,4 процентна ставка на прострочений кредит, річна.

Починаючи з 01.03.2020 року по 09.11.2022 року банком нараховувалась процентна ставка в розмірі 3,5 % в місяць, процентна ставка при порушенні умов кредитування 3,5 % в місяць та процентна ставка на прострочений кредит 42 % річних.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за весь час користування кредитними коштами здійснювалось погашення процентів за вказаними нарахуваннями банку (що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором), при цьому проценти на прострочений кредит та проценти при порушенні умов кредитування, які не передбачені ні анкетою - заявою від 29.10.2009 року, ні Довідкою від 29.10.2009 року, що підписані ОСОБА_1 , стягувались банком в першу чергу, у суду відсутня можливість здійснити розрахунок відсотків за користування кредитом у передбаченому довідкою розмірі.

Крім того в позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість саме за «простроченими відсотками» в сумі 2273,39 гривень, тоді як Довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна», 55 днів пільгового періоду, не містить такого значення.

Заборгованість за «нарахованими відсотками» згідно розрахунку банку, що доданий до позовної заяви становить 0,00 гривень.

Отже, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача за кредитним договором б/н від 29.10.2009 року за простроченими відсотками в сумі 2273,39 гривень задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а силу принципу диспозитивності не переглядається, оскільки ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині - залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 382 ЦПК України Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 29 жовтня 2009 року за простроченими відсотками в розмірі 2273,39 гривні залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич