Справа № 467/173/23
18.04.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря судового засідання Розмеріца О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення нарахованих (вирахованих), але не виплачених аліментів,
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення нарахованих (вирахованих), але не виплачених аліментів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2016 року і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа виданого 14 березня 2016 року Арбузинським районним судом Миколаївської області, старшим державним виконавцем Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 липня 2018 року та направлено роботодавцю боржника до Державного підприємства «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України для утримання аліментів з боржника у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
До серпня 2020 року відповідач регулярно та систематично відраховував з боржника та перераховував на користь позивача аліменти, однак, починаючи з вересня 2020 року роботодавець боржника ДП «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України перестав перераховувати на користь стягувача аліменти у визначеному судом розмірі.
Оскільки вона саме з вини відповідача ДП «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України не отримує аліменти по виконавчому листу від 14.03.2016 року, просить стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованих, але не виплачених аліментів за період з вересня 2020 року по грудень 2022 року в сумі 29 990,10 грн.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20.02.2023 року провадження у справі відкрито та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, згодна на винесення заочного рішення. (а.с. 22).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що у справі є достатні відомості про правовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, однак відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не подав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача у заочному порядку відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року за № 3477-ІV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).
У частині першій ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість по аліментам, які стягуються відповідно до ст. 187 цього кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Згідно з положенням ч. 5 ст. 194 СК України положення частин першої-третьої цієї статті, а також ст. ст. 195-197 СК України застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим кодексом.
Судом встановлено, що сторони є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10).
Згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2016 року і до повноліття дитини (а.с. 4-5).
На виконанні в Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебував виконавчий лист № 486/585/16 від 14 березня 2016 року, виданий Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2016 року і до повноліття дитини, на підставі чого відкрито виконавче провадження ВП № 56810790 (а.с. 8).
Оскільки боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 працює в ДП «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України, державним виконавцем на адресу відповідача ДП «Хлібна база № 76» Державного агентства резерву України була спрямована постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 липня 2018 року (а.с. 8) та постанову про звернення стягнення на доходи боржника (а.с. 9).
Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданої Арбузинським районним відділом державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) станом на 01 січня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів у боржника, що виникла у зв`язку з відрахуванням, але неперерахуванням аліментів підприємством ДП «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України становить 29 990,10 грн. (а.с. 11-12).
Згідно довідки, виданої ДП «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України на ім`я ОСОБА_2 , який працює на посаді апаратника оброблення зерна 5р. на ДП «Хлібна база № 76» Державного агентства резерву України про утримані та не перераховані із заробітної плати аліменти за виконавчим листом № 486/585/16 від 14.03.2016 року виданого на користь ОСОБА_1 з вересня 2020 року по грудень 2020 року включно всього утримано із заробітної плати 29 990,10 грн. Перерахування не здійснено у зв`язку з відсутністю коштів та накладеного арешту на рахунок (а.с. 13).
Порядок стягнення аліментів визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Так, згідно із Законом України "Про виконавче провадження" державний виконавець на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про звернення стягнення на зарплату боржника, інші доходи, які пересилаються на підприємство « установу, організацію) за місцем роботи платника аліментів.
Відповідно до ст. 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи здійснюють відрахування із заробітної плати боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено,- до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці щокварталу надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці не пізніше як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.
Відповідно до ч. 6 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.
Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.
Згідно ч. 7 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що за виконавчим листом № 486/585/16 від 14.03.2016 року відповідачем ДП «Хлібна база №76» Державного агентства резерву України утримано із заробітної плати боржника ОСОБА_2 аліменти в загальному розмірі 29 990,10 грн., проте не перераховані на користь одержувача аліментів, позивачки по справі ОСОБА_1 .
Суд зауважує, оскільки нараховану позивачем суму заборгованості з аліментів відповідач не спростовує, а тому у суду не має необхідності здійснювати перерахунок вказаної заборгованості в розмірі вказаному у довідці про здійснення відрахування та виплати аліментів за виконавчими листами, які знаходяться на виконанні у ДП «Хлібна база № 76» Державного агентства резерву України, та приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача, так як позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 194 СК України, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 3, 5, 12, 13, 18, 258, 260, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Хлібна база № 76» Державного агентства резерву України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення нарахованих (вирахованих), але не виплачених аліментів, задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства "Хлібна база № 76" державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 вирахувані із заробітної плати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), але не перераховані аліменти за період з вересня 2020 року по грудень 2022 року включно в сумі 29 990,10 грн.
Стягнути з Державного підприємства "Хлібна база № 76" державного агентства резерву України в дохід держави судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Державне підприємство "Хлібна база № 76" державного агентства резерву України (, Миколаївська область, Первомайський район, с. Кавуни, вул. Елеваторна, 10)

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова