г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3236/22
Номер провадження 2/213/397/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №213/3236/22 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем не менше п`яти років на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд з вищевказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 в обгрунтування якого зазначає, що 26 листопада 2020 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частку вказаної квартири приватним нотаріусом було відмовлено позивачу, оскільки власником цієї частки квартири є ОСОБА_4 . Померла ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , спадщину не прийняла, родинного зв`язку між ними не виявлено. Однак ОСОБА_4 і ОСОБА_3 проживали разом без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виконували обов`язки подружжя та набули у власність квартиру АДРЕСА_2 . Право власності за ними було зареєстровано у Криворізькому БТІ. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю з 1973 року, були пов`язані спільним побутом, мали спільного сина ОСОБА_5 , який у 2010 році помер. Після смерті ОСОБА_4 в 2013 році спадщину ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась. Єдиною спадкоємицею його майна була ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої черги. Вважає, що за життя ОСОБА_3 вступила в спадщину за померлим та набула права власності на його 1/2 частку вказаної квартири, а тому ця частка квартири входить до складу спадщини, що відкрилась після її смерті. Просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з ним однією сім`єю не менше 5 років та є спадкоємицею четвертої черги після його смерті; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування.

В судовому засіданні 27.04.2023 позивач підтримала свої вимоги та викладені в позові обставини.

Представник позивача в судовому засіданні 27.04.2023 позовні вимоги підтримав та пояснив, що під час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачу стало відомо, що остання не оформила спадщину після смерті ОСОБА_4 , з яким вона тривалий час проживала однією сім`єю, мали спільну дитину та набули спадкову квартиру у власність. ОСОБА_3 за життя склала заповіт на позивача та остання отримала в спадщину право власності на 1/ 2 частку квартири. У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/ 2 частку квартири їй було відмовлено.

В судове засідання 25.05.2023 позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Відзиву на позов не надали.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. 31 січня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідків.

23 березня 2023 року до суду надійшли докази, що витребовувались.

Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/ 2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування, оскільки позивачкою не доведено, що ОСОБА_3 входила до будь-якої із черг на спадкування після смерті ОСОБА_4 . Проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини у судовому порядку не встановлено (а.с.14-15, 16-19).

Вказаними судовими рішеннями встановлені обставини, які відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме: на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , від 26 квітня 2006 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №І147 від 19.04.2006, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належала їм на праві приватної сумісної власності.

Право приватної спільної сумісної власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 13 червня 2006 року.

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , актовий запис про смерть №644; ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , актовий запис про смерть №652.

26 листопада 2020 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9). Право власності на вказану частку нерухомого майна зареєстровано за позивачем.

Постановою приватного нотаріуса від 10.03.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частку вказаної квартири, оскільки нотаріусом встановлено, що співвласниками спадкової квартири є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але спадщину після нього ніхто не приймав, спадкова справа не заводилась. Спадкоємицею не було надано нотаріусу жодного документу на підтвердження родинних зв`язків між померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 мав реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22 червня 1973 року по 26 вересня 2013 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 мала реєстрацію місця проживання за вказаною адресою в період з 09 грудня 1968 року по 02 червня 2020 року.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 01.12.2022 оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 становить 156606,28 грн (а.с.21).

Із копії спадкової справи №45/2020 від 10.06.2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 видно, що із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину зверталась лише ОСОБА_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Із інформаційної довідки із спадкового реєстру від 28.02.2023 видно, що відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.45).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона з 1991 року проживає в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були її сусідами. Останні проживали весь час разом, їх спільний син помер. Всі вважали їх чоловіком і дружиною, проживали разом до дня смерті. Вона навіть не знала, що вони не були одружені.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що проживає в будинку АДРЕСА_3 з 2000 року та була сусідкою ОСОБА_3 . На час її заселення в будинку однією сім`єю вже проживали ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , мали спільного сина. Сім`я у них була дружна, всі вважали їх чоловіком і дружиною. Їх син помер.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із встановлення юридичного факту, права на спадкування за законом та щодо підстав набуття права власності.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В даному позові позивач звертається з вимогами про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За приписами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, ведення з ним спільного господарства не менше ніж п`ять років до дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджений письмовими доказами та поясненнями свідків. У зв`язку з чим ОСОБА_3 належить до спадкоємців четвертої черги після смерті ОСОБА_4 . Також встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Також суд враховує, що наданими заявником доказами підтверджено, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження вказаного факту неможливо. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення та необхідне для оформлення спадщини за законом після померлої ОСОБА_3 .

Таким чином, вимога позивача про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як свідчить позиція Европейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Встановлено, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , входить право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаної квартири.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Встановлено, що приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/ 2 частку квартири, яка належала ОСОБА_4 , оскільки померла ОСОБА_3 після його смерті спадщину не прийняла та родинного зв`язку між ними не виявлено, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом досліджені всі докази, надані учасниками процесу та витребувані судом за їх клопотанням. Інших клопотань до суду не надходило.

Суд дійшов висновку, що нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що відповідачем відзив не подано, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду, а тому понесені нею судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1264, 1268, 1277, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 82 ч.4, 89, 223, 247 ч.2, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на час смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала з ним однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини та є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Криворізької міської ради, , юридична адреса: пл. Молодіжна, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Дата складення повного тексту судового рішення 25 травня 2023 року.

Суддя В.В.Мазуренко