17.04.2023 Суддя Ізмайлов І. К..
Справа № 644/1116/22
Провадження № 2-др/644/1/23
У Х В А Л А

іменем України

17 квітня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ізмайлова І.К.,

за участю секретаря Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі № 644/1116/21, 2-н/644/377/22 за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 644/1116/21, 2-н/644/377/22 за заявою ПАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію з ОСОБА_1 .

Суд перевіривши матеріали справи доходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2022 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківенергозбут» суму заборгованості за електричну енергію у розмірі 3060 грн. 96 коп., що утворилась за період з 01.01.2019 року по 31.01.2022 року та витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 29.12.2022 року судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.02.2022 року у справі № 644/1116/21 за заявою ПАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію з ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23.02.2023 року ухвалу суду від 29.12.2022 скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 17.03.2023 року судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.02.2022 року по справі № 644/1116/21; 2-н/644/377/22 за заявою ПАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію із ОСОБА_1 скасовано.

30 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила ухвалити додаткове судове рішення, стягнувши з ПАТ «Харківенергозбут» на її користь судові витрати по сплаті судового збору під час подання заяви про скасування судового наказу в розмірі 124 грн. 05 коп., а також 536 грн. 80 коп., сплачених під час подання апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.12.2022 року про повернення заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До заяви додано докази сплати судового збору у сумі 124 грн. 05 коп. за квитанцією № 9 від 10 січня 2023 року та у сумі 536 грн. 80 коп. за квитанцією № 28 від 27 грудня 2022 року.

При вирішені питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями частини 2 статті 160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм вбачається, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.

Справа за заявою ПАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу розглядалась в порядку наказного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 42 ЦПК України, у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». У даному розділі ЦПК України окремо не встановлено порядку відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, які понесені боржником.

У справі наказного провадження, яка розглядається, суд скасовує судовий наказ, що свідчить про те, що боржник - особа, з якої кредитор просить вчинити стягнення, не згоден з заявленими вимогами матеріально заінтересованої особи кредитора (стягувача) - особою, яка звернулася до суду. Отже, спір між стягувачем та кредитором суд не вирішував, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Більше того, відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на приписи частини 2 статті 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Отже, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати зі стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Тому, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні вимоги про розподіл судових витрат стягнення сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однак, дані норми стосуються лише позовного провадження, а заявниця звернулася в порядку наказного провадження, де винесення додаткового рішення законодавством не передбачено.

На підставі вище викладеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 164, 170, 171, 260, 261 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі № 644/1116/21, 2-н/644/377/22 за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.К. Ізмайлов