Справа № 357/5435/22
Провадження № 2-др/357/34/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюк П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, адвоката Капустіна Віталія Володимировича, про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-
22.06.2022 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, звернувся до суду з позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 07.07.2022, в якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 9594,63 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 892,89 грн. матеріальної та 5000,00 грн. моральної шкоди та покласти судові витрати на відповідачів.
27.07.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
23.08.2022 судом постановлено ухвалу, якою вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
28.03.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду заяву про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат та ухвалення додаткового рішення, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрована судом 10.04.2023), в якій просив долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в сумі 15 700,00 грн. та ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «СК «Країна», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в сумі 15 700,00 грн. Заяву обґрунтовує тим, що 11.11.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Капустіним В.В. був укладений Договір про надання правничої (правової) допомоги № 275, відповідно до якого, сторони дійшли згоди щодо вартості надання послуг адвоката, залежно від їх видів.З метою надання правничої (правової) допомоги, мною було надано консультацію, підготовлено і направлено адвокатський запит та підготовлено позовну заяву про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до понесення ОСОБА_1 витрат в сумі 3 500,00 грн. Крім цього, в межах надання правничої (правової) допомоги, ще передбачалась його участь у судовому процесі, в позові одразу було зроблено заяву про те, що обґрунтування понесених судових витрат та належні докази цьому будуть подані додатково, у передбачені законом строки, зокрема, у строки, встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 23.03.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 та здійснено розподіл витрат на оплату судового збору в сумі 992,40 грн. Проте витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу залишились не розподіленими.
14.04.2023 представник відповідача АТ «СК «Країна», за довіреністю Годлевська Юлія Сергіївна, подала до суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначила, що заява з доданими до неї документамиє необґрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи виходячи з наступного. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено види адвокатської діяльності. Разом з тим, узгодження правової позиції не є правовою допомогою, оскільки охоплюється самою консультацією з вивченням документів, за результатами якої позивач мав змогу визначитися з предметом та підставами позову. Відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою відтворює доводи, викладені заявником в позовній заяві, а його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Заява про збільшення розміру позовних вимог готувалась представником відповідача з огляду на неналежне вивчення матеріалів справи. Участь у судових засіданнях: першому 6000,00 грн., двох наступних по 1600,00 грн. за кожне, не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань. Тому, обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції не відповідає критерію реальності таких витрат. Окрім того, представником позивача не зазначено у будь-якому з поданих ним документів, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Додатки до заяви про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат не містять будь-яких доказів надання правової допомоги ОСОБА_1 саме в цій справі. Проте, представник позивача одночасно із зверненням до суду із позовом не надав до матеріалів справи доказів укладення договору про надання правової допомоги, як і не зробив цього перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Тому, просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
17.04.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі №910/4201/19).Сторонами в договорі погоджено, що клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю (п.3.1 Договору про надання правничої (правової) допомоги №275 від 11.11.2021 року).Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №275 від 11.11.2021 року сторони дійшли згоди щодо вартості наданих послуг адвоката у фіксованому розмір в залежності від конкретного виду наданих послуг, а не погодинної оплати.Тому, при визначенні сторонами фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, оскільки у підсумку визначається саме фіксована грошова сума по кожному виду із наданих послуг.Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).Звертаючись до суду, в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, вказано про понесення ОСОБА_1 судових витрат на послуги адвоката та можливість їх понесення у зв`язку із залученням адвоката до справи, а також про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу до суду у визначенні законом строки.Заяву про долучення доказів та ухвалення додаткового рішення було подано у строки, визначенні ч.8 ст. 141 ЦПК України, тому відсутні підстави для залишення заяви без розгляду.Вважає, що надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу є достатніми для встановлення факту надання професійної правничої допомоги ОСОБА_3 саме в цій справі, зокрема, дати та зміст наданих послуг, зазначені в детальному описі робіт, виконаних адвокатом, збігаються з наданими послугами у даній справі, що підтверджується матеріалами справи.Крім того, визначаючи вартість послуг адвоката, залежно від їх видів, сторони керувалися мінімальними сумами станом ще на 2018 рік, вказаними у Рекомендаціях щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 року та Рекомендаціях щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16.02.2018 року (копії додаються).Отож, розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу є мінімальний та відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру. ОСОБА_2 не наведено жодних вагомих аргументів та не надано жодного доказу, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги не відповідають критеріям розумності, співмірності, реальності адвокатських витрат. ОСОБА_2 заперечуючи щодо розміру судових витрат посилається на те, що узгодження правової позиції не є правовою допомогою, однак, стаття 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» містить перелік видів адвокатської діяльності. В абзаці другому частини першої цієї статті зазначено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.Узгодження правової позиції є обов`язковим для реалізації прав та обов`язків позивача в суді і не заборонено законом як вид адвокатської діяльності. До того ж, узгодження правової позиції не є окремим видом наданої послуги відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт від 27.03.2023 року, а є складовою консультації з вивчення документів, тому вартість послуг розрахована як за один вид адвокатської діяльності, а відтак доводи ОСОБА_2 в цій частині не заслуговують на увагу.Також, ОСОБА_4 стверджує, що відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, однак, такі доводи не є слушними, так як чинним процесуальним законодавством (ст. 199 ЦПК України) передбачено можливість позивача на подання відповіді на відзив і сторона самостійно вирішує свої права відповідно до принципу диспозитивності. Подача заяви про збільшення позовних умов зумовлена тим, що лише після ознайомлення з висновком експертного дослідження, стало відомо прореальну вартість транспортного засобу, а відтак і про збільшення розміру матеріальної шкоди, яка підлягала стягненню з ОСОБА_2 . За таких обставин, вважає, що ним надані документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, що свідчить про те, що позивачем понесено витрати на таку допомогу. Розмір судових витрат у сумі 15 700 грн. документально доведений, відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру, є співмірним, а тому підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.
14.04.2023 представник відповідача АТ «СК «Країна», за довіреністю Годлевська Юлія Сергіївна, подала до суду заперечення, в яких просила розгляд справи провести за відсутності представника АТ «СК «КРАЇНА».
17.04.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду заяву, в якій просив розгляд заяви проводити у відсутності позивача та її представника.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно п. 1.1, 1.1.2 Договору №275 про надання правничої допомоги від 11.11.2021 в порядку та на умовах визначених цим договором адвокат приймає в провадження доручення клієнта на надання йому правової допомоги з питання захисту її прав та законних інтересів у всіх правовідносинах, що виникають з приводу ДТП, яка сталася за участі ОСОБА_1 23.09.2021 на перехресті бульвару Олександрійському та вулиці Героїв Небесної Сотні в м. Біла Церква. Деталізація видів правової допомоги, що надаватиметься клієнту адвокатом, викладається у додатках до даного Договору, складеним сторонами, у двох примірниках по одному для кожної із сторін, кожен з яких є невід?ємною частиною даного договору і має юридичну силу.
Згідно п. 3.1 Договору №275 про надання правничої допомоги від 11.11.2021 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю.
Згідно Додатку №1 від 11.11.2021 до договору про надання правничої допомоги №275 від 11.11.2021 сторони дійшли згоди щодо наступної вартості надання послуг (виконаних робіт) адвокатом: зустріч, усна консультація з вивчення документів 500 грн. за одну консультацію, виготовлення та направлення адвокатських запитів з метою збирання доказів 500 грн. за один запит, виготовлення та направлення звернень з метою збирання необхідних доказів 250 грн. за одне звернення, складання позовної заяви, скарги 2500 грн., складання відзиву, відповіді на відзив, заперечення 500 грн. за одну сторінку, складання апеляційної скарги 4000 грн. за один документ, складання документів процесуального характеру 500 грн. за одну сторінку, участь у першому судовому засіданні в суді першої інстанції 6000 грн. за засідання, участь у кожному наступному судовому засіданні в суді першої інстанції 1600 грн. за одне судове засідання, участь у першому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 4000 грн. за засідання, участь у кожному наступному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 2000 грн. за судове засідання.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Так, від відповідачів в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, однак, жодних доказів на підтвердження неспівмірності вказаних витрат на професійну правничу допомогу та доказів того, що такі витрати становлять для них надмірний тягар, до суду не надано, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, відповідачі заперечуючи стягнення судових витрат на правничу допомогу зазначають, що позивачем не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та представником позивача до закінчення судових дебатів у справі не зроблено відповідної заяви про подання доказів щодо судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.
Однак, суд критично оцінює зазначені твердження, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що позивач відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надала попередній розрахунок судових витрат, який міститься у позовній заяві (Т. 1 а.с. 1-7) та 23.03.2023 представник позивача, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у судовому засіданні до закінчення судових дебатів зробив усну заяву про те, що докази щодо розміру понесених стороною судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу подана 28.03.2023, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заперечуючи стягнення судових витрат на правничу допомогу, відповідачі зазначають також те, щоузгодження правової позиції не є правовою допомогою, оскільки така послуга охоплюється самою консультацією з вивченням документів, відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою (текстуально й по суті) відтворює доводи, викладені заявником в позовній заяві, а його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт, заява про збільшення розміру позовних вимог готувалася представником позивача з огляду не неналежне вивчення матеріалів справи, участь у судових засіданнях: першому - 6000,00 грн., двох наступних - по 1600,00 грн. за кожне, не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань, тому обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції не відповідає критерію реальності таких витрат. Окрім того, представником позивача не зазначено у будь-якому з поданих ним документів, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та всі документи (їх копії), які подані представником позивача, адвокатом Капустіним В.В., після ухвалення судом рішення у цій справі не містять будь-яких доказів надання правової допомоги ОСОБА_1 саме в цій справі.
Однак, зазначені твердження суд, також, оцінює критично, враховуючи наступне.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Встановлено, що в договорі про надання правничої допомоги №275 від 11.11.2021, який укладений між адвокатом Капустіним Віталієм Володимировичем та Дибою Олександрою Андріївною та додатку №1 від 11.11.2021 до договору про надання правничої допомоги №275 від 11.11.2021 сторони належним чином узгодили порядок та умови надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 з питання захисту її прав та законних інтересів у всіх правовідносинах, що виникають з приводу ДТП, яка сталася за її участі 23.09.2021 на перехресті бульвару Олександрійському та вулиці Героїв Небесної Сотні в м. Біла Церква, визначили деталізацію видів правової допомоги, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом.
Суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням суду від 23.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, та приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення і про стягнення з відповідача АТ «Страхова компанія «Країна`на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 6011,26 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7850,00 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 258, 259, 264, 265, 268, 270, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача, адвоката Капустіна Віталія Володимировича, про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (, місцезнаходження: 04176, м. Київ, вул. Електриків,29А) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6011,26 грн. (шість тисяч одинадцять гривень 26 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7850,00 грн. (сім тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання додаткового судового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Додаткове рішення складено 18.04.2023.

Суддя: О. В. Бондаренко