Справа №571/1764/22
Провадження № 2/571/55/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Верзун О.П.,

за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що володіє будинком в АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги №3660 від 01.12.2022. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Рокитнівською селищною радою від 01.12.2022 №3659 в будинку АДРЕСА_2 зареєстровані громадяни: дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 , невістка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внук - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, ОСОБА_2 не проживає тривалий час в житловому приміщенні протягом останніх двох років без поважних причин, про що свідчить довідка видана Рокитнівською сільською радою від 01.12.2022 №3659. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили. Вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим будинком, у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому позивач, як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння, користування та розпоряджанням майном, зокрема, з приводу усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання житловим будинком. Вказані правовідносини урегульовані нормами чинного цивільного законодавства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що від тещі дісталась стара хата, яку він розібрав, через те, що вона стала непридатною для проживання, а на її місці звів новий будинок. Однак, документів на новий дім не зробив та право власності за собою не реєстрував. Після одруження син привів невістку в хату, де всі спільно проживали. Через деякий час шлюб розпався, дружина забрала дітей та пішла жити у бабину хату, а потім винаймала житло, проживаючи з іншим чоловіком. Діти лишилися з нею. Запевнив, що перешкод у користуванні житлом відповідачці не чинив. Рішення колишньою невісткою приймалось самостійно. Зверненню до суду передувала розмова з нею і вона обіцяла знятися з реєстрації, однак добровільно це не робить, що змусило його звернутися з цим позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили, що невістка позивача проживала у позивача, була їх сусідкою. Після розлучення, приблизно три роки тому, пішла проживати окремо, дітей забрала. Відомо, що вона проживає в смт Рокитне з іншим чоловіком, разом з тим, лишається зареєстрованою у позивача. Заперечили, що позивач чинив перешкоди у її проживанні за місцем реєстрації.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно довідки Рокитнівської селищної ради ради №3659 від 01.12.2022, ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована але фактично не проживає протягом 2-х років (а.с.10).

Разом з тим, з довідки вбачається, що зареєстровані внук - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично не проживає протягом 2-х років та внучка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також фактично не проживає протягом 2-х років.

Згідно по господарської книги №3 особовий рахунок № НОМЕР_1 житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 (а.с.9), проте, будь-яких інших документів на підтвердження права власності на будинок позивачем не надано.

Встановлені обставини в сукупності з поясненнями позивача дають суду підстави вважати, що позивач не наділений правом власника житла, що ним і не заперечувалось у судовому засіданні, у зв`язку з тим, що таке право власності на будинок ним не набувалось, відповідно, не реєструвалось.

Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частиною першою та другою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти зі своїм майном будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однак, судом не було встановлено, що позивач набув право власності на будинок та зареєстрував його у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Статтею 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майно.

Тож, з урахуванням положень ЦК України правом звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, наділений власник майна.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу.

Отже, враховуючи викладені обставини та правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки у позивача не виникло права звернення до суду із цим позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259,264,265,268,354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії невідомо.

Суддя: