Справа № 493/1020/20
Провадження № 2/493/4/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2023 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Левчик» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 10.05.2023 відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПП «Левчик» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

До закінчення судових дебатів у справі представник відповідача зробив заяву про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

12.05.2023 на адресу суду від відповідача надійшли докази, що підтверджують понесення судових витрат.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідач просить стягнути на його користь з позивачів судові витрати в сумі 20000 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги, він зазначив, що відповідачем при розгляді вказаної справи в суді понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правову допомогу в сумі 20000 грн.

В судове засідання позивачі та їхній представник, а також представник відповідача не з`явилися, представники сторін надіслали клопотання про розгляд питання про судові витрати у їх відсутності.

Крім того, представник позивачів зазначив, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу явно завищений, заявлена до стягнення сума є неспівмірною зі складністю справи та витраченим фахівцем часом.

Суд, ознайомившись із вимогами відповідача, заявою представника позивачів, оцінивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов такого висновку.

Як визначено ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як визначено ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, судові витрати підлягають стягненню з них на користь відповідача.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу представник відповідача ПП «Левчик» адвокат Тарнівердієв А.Д. надав договір про надання правової допомоги №18/04/19 від 18.04.2019, додаткову угоду №08/20 до договору про надання правової допомоги №18/04/19 від 25.08.2020, додаткову угоду №10/22 до договору про надання правової допомоги №18/04/19 від 21.10.2022.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З вказаного договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього №08/20 вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу у справі №493/1020/20 за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сторонами визначені у фіксованій сумі, яка складає в суді першої інстанції 20000 грн., крім того при подачі до суду відзиву на позовну заяву відповідачем було зазначено про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі 755/9215/15-ц від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Як визначено п.6 ч.1 ст.1 цього ж Закону інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

До видів адвокатської діяльності належить, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, судом встановлено, що відповідачем понесені витрати на надання професійної правничої допомоги, що відповідає вимогам вищезазначених норм Закону та укладеного Договору та додаткових угод до нього.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не може втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано деталізованого опису вартості кожної з наданих послуг і виконаних робіт, що позбавило іншу сторону можливості належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокатів, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у справі № 922/3812/19 зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується я з приписами ст..30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності в тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Таким чином суд приходить до висновку, що заявлений представником відповідача до стягнення розмір витрат на правову допомогу не доведений належними доказами, не відповідає критеріям розумності та співмірності, у зв`язку з чим вимоги відповідача про стягнення з позивачів на його користь судових витрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 10000 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України ці судові витрати підлягають стягненню з позивачів на користь відповідача в рівних частинах

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву відповідача Приватного підприємства «Левчик» про відшкодування судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Левчик» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця с.Саражинка Подільського району Одеської області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки с.Саражинка Подільського району Одеської області, на користь Приватного підприємства «Левчик», код ЄДРПОУ 39248813, місце знаходження Одеська область Подільський район с.Оленівка, судові витрати в сумі 10000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 22.05.2022 року.

СУДДЯ