У Х В А Л А

Справа №338/1375/21

11 квітня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, виплату заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, виплату заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2020 року він був прийнятий на посаду керуючого магазину в смт Богородчани, який належав ФОП ОСОБА_2 , і цього ж числа з ним було укладено письмовий трудовий договір. З незрозумілих для нього підстав 27 вересня 2021 року, а також з порушенням норм чинного трудового законодавства відповідачка направила йому повідомлення про звільнення його із займаної посади за втратою довіри (п.2 ст. 41 КЗпП України). Вказує, що підставою для розірвання трудового договору у зв`язку з втратою довіри, є вчинення працівником винних дій, однак жодного акту, який би свідчив про порушення ним умов трудового договору не складено, не встановлено іншого факту вчинення будь-якого розкрадання, хабарництва чи інших корисливих порушень. Вважає наказ про його звільнення незаконним, тому просить поновити його на раніше займаній посаді, стягнути з відповідачки невиплачену заробітну плату за період з 01 червня 2021 року по 27 вересня 2021 року на загальну суму 25400 грн, та моральну шкоду в розмірі 20000 грн, а також понесені ним судові витрати.

Відповідачка подала відзив, у якому вимоги позову не визнала з викладених у відзиві підстав, вважає його безпідставним та у задоволенні позову просила відмовити. Крім того заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору щодо вимоги про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати у розмірі 25400 грн. Вказала, що позивачу направлено повідомлення з проханням з`явитися за отриманням розрахунку, компенсації невикористаної відпустки. Однак позивач за отриманням вказаних виплат не звернувся. Вважає, що між ними відсутній спір щодо виплати заплати, тому в цій частині просила провадження у справі закрити.

Позивач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечили. Позивач вказав, що на час розгляду справи йому заборгованість по зарплаті не виплачена, тому твердження відповідачки про відсутність предмету спору є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, у поданій заяві просили проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання що клопотання відповідачки задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму..

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Стаття 255 ЦПК України визначено підстави закриття провадження у справі. Зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такої підстави обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19), від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20).

Судом встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду та на час розгляду справи, йому не виплачена заборгованість по заробітній платі, що не заперечується відповідачкою.

За таких обставин твердження відповідачки про відсутність предмету спору є безпідставним, тому клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 259-260 ЦПК України,

в и р і ш и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати у розмірі 25400 грн відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 17.04.2023 року.

Головуючий О. А. Шишко