Справа № 495/8284/21
№ провадження 2/495/1016/2023
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

справа № 495/8284/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства "Білгород - Дністровськтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення,

В С Т А Н О В И В:

Представник Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго», звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за опалення, відповідно до ст. ст. 67,68 ЖК України та ст. ст. 80, 509, 525, 639 п.2 ЦК України, ст. 166 п.2 ЦПК України, просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за опалення у розмірі 69 903,10 грн, а також судовий збір у розмірі 2270 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач являється абонентом КП «Білгород -Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення оселі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем послуги належним чином не сплачувались, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2021 року становила 69 903,10 грн.

19.02.2021 року КП «Білгород - Дністровськтеплоенерго» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за опалення, однак Білгород-Дністровський міськрайонний суд відмовив у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Таким чином за вищевказаний період відповідач повинен сплатити 69 903,10 грн, згідно тарифів на послуги за опалення для населення.

Вказані вище обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Представник відповідача надав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, вказуючи, що це є підставою для відмови у позові.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

08 жовтня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Представник позивача у судове засідання надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згодна.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістила.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вивчивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно відповідач являється абонентом КП "Білгород-Дністровськтеплоенерго", яке надає послуги з опалення оселі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань з оплати послуг з опалення оселі, за відповідачем утворилась заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості за опалення відповідача, складеного начальником абонентського відділу КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», станом на 01.04.2021 року заборгованість за опалення відповідача складає 69 903,10 грн. за період з січня 2002 року по квітень 2021 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2021 року, відмовлено КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Нормативне обґрунтування.

Щодо сутті позовних вимог

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 зазначається, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року.

Згідно з п. 28 Правил, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення.

Згідно ст.ст. 66-68 ЖК України, п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, ст. ст.20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розділу ІV Постанови КМУ від 24.10.2006 року № 955 «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», наймачі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за надані послуги з тепло забезпечення, постачання гарячої води, а також абонплати.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим місяцем для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших строків.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

За правилами статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити графік погашення заборгованості та встановити чи передбачають умови договору виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

До подібного висновку Верховний Суд України дійшов у правовій позиції від 09.11.2016 року по справі № 6-1457цс16, від якої в подальшому не було відступлено Верховним Судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Жодної письмової відмови від отримання послуг з централізованого опалення у встановленому законом порядку відповідачем суду не надано, також відзив на позовні вимоги з наданням всіх доказів щодо заперечення проти позовних вимог не наданий.

За таких обставин та відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості за надані послуги з опалення оселі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» заборгованість за опалення за період з 2018 року по 2021 рік в розмірі 31926,96 грн, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Процесуальний строк, що застосовується і у випадках суперечок з приводу надання житлово-комунальних послуг, стягнення заборгованості за їх несплату тощо, встановлюється тривалістю в три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Період, за який кредитор має право стягувати заборгованість (в тому числі за житлово-комунальні послуги), визначається строком позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 263 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності зупиняється: якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

У разі виникнення вищенаведених обставин перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин.

Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Статтями 264 та 265 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є підставою для переривання строку позовної давності в розумінні ч.2 ст.264 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, строк позовної давності переривається разом з учиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

При цьому визнання боргу повинно бути усвідомленим та свідчити про те, що особа згодна з його наявністю.

Коли особа вносить плату за комунальні послуги, вона вказує відповідний місяць, і виконавець зобов`язаний зарахувати кошти саме за місяць, указаний у платіжному документі.

Якщо особа не вказує місяць оплати або вносить суму більшу, ніж нарахована, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди.

В цьому випадку суду потрібно встановлювати намір особи: чи хотіла вона сплатити попередню заборгованість або це помилка робітника банку, який не вказав місяць, або особа не знала, що оплачує попередній період, із чим не згодна.

У своєму правовому висновку ВСУ, викладеному у Постанові від 22.03.2017 року у справі за № 6-43цс17 вказав, що: За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Надаючи оцінку розрахунку заборгованості за опалення ОСОБА_1 встановлено, що нею за період травень 2009 р квітень 2010 року сплачено 331, 05 грн.

Разом з тим, в подальшому позивачем жодних дій по стягненню заборгованості не вчинялось, тому строк позовної давності ним було пропущено до наступної сплати заборгованості ОСОБА_1 з врахуванням періоду до переривання перебігу позовної давності стосовно інших частин платежу, тобто якщо відповідач сплатила в рахунок погашення заборгованості 331, 05 грн в сукупності за період з травня 2009 року по квітень 2010 року, а строк позовної давності 3 роки, суд враховує період, що передував строку переривання до трьох років, та вважає за можливе рахувати заборгованість починаючи з травня 2018 - квітня 2019 року.

За таких обставин, сукупний розмір заборгованості, з урахуванням усіх проведених відповідачем виплат у рахунок погашення нею боргу становить - 31926,96 грн.

Вирішення питання щодо сплати судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на його користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 66, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 264, 509, 526, 527, 530 ЦК України, ст. ст. 12,13,81, 265, 268, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білгород - Дністровськтеплоенерго» заборгованість за опалення в сумі 31926,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

В іншій частині в задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго», , адреса: вул. Перемоги, 2, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 07 червня 2023 року.

Суддя: