Єдиний унікальний номер: 448/418/23
Провадження № 2/448/214/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06.06.2023 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гіряк С.І.,

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до

відповідача: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області в особі Сектору реєстрації сільськогосподарської техніки (місце знаходження: вул. Єрошенка, 16, м. Львів, 79011)

вимоги позивача: про визнання права власності

учасники справи не з`явилася

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача

1. Позивач 13.03.2023 звернувся до суду із позовом про визнання права власності, покликаючись на те, що в його користуванні безперервно, понад 5 років, перебуває причіп тракторний, марки 2ПТС-9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, масою 3000 кг, який він придбав та не був зареєстрований у встановленому порядку. Вказує, що втратив документи, на підставі яких він був придбаний, а відновити такі не надається можливим.

2. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 виявив бажання придбати у нього цей причіп та вони дійшли згоди з приводу цього, однак оскільки у нього відсутні документи, які б підтверджували право власності на нього, а також він не зареєстрований у встановленому порядку, відповідачем заперечується його право власності на причіп через втрату документів, які засвідчують право власності на нього. А, перш ніж відчужити причіп, йому потрібно вчинити дії по його реєстрації.

3. Також зазначає, що у відповідності до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з абзацом четвертим пункту 2 "Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських- дорожньо-будівельних, меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 №694 реєстрація та зняття з обліку машин здійснюються після отримання власником відповідного висновку спеціаліста з проведення обстеження машини на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації за встановленою Мінекономіки формою.

4. Вказує, що він 03.03.2023 отримав відповідний Висновок спеціаліста №208089, яким встановлено що причіп комплектний, табличка з номером в наявності, супровідні документи відсутні.

5. Посилається на те, що за змістом пункту 4 Порядку машина реєструється протягом семи днів на підставі зареєстрованої в установленому порядку державним інспектором заяви власника або уповноваженої ним особи у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі, а до заяви, зокрема, додаються документи, що підтверджують право власності або правомірність використання машини. Приписами пункту 27 цього ж Порядку визначено, що експлуатація машини, не зареєстрованої в територіальному органі Держпродспоживслужби, або без номерного знак "Транзит" забороняється.

6. Зазначені обставини змусили його звернутися до суду із цим позовом для забезпечення можливості в подальшому його зареєструвати і відчужити, оскільки є пенсіонером, особою похилого віку, виникла потреба у забезпеченні, тому необхідно оформити всі документи належним чином та мати можливість його відчужити.

ІІ. Позиція учасників процесу

7. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

8. Надав письмові пояснення, у яких зазначає, що протягом періоду з 2016 року по теперішній час позивач використовує причіп за його цільовим призначенням, проводить його технічне обслуговування, поточні ремонти пов`язані з підтриманням його у справному технічному стані для експлуатації. Купує запчастини до нього, у зв`язку з чим несе витрати по його утриманню. Придбав його згідно договору договір купівлі, з 2016 року причіп зберігається у позивача та він продовжує відкрито, добросовісно, безперервно володіти рухомим майном протягом більше ніж 5 років. Зазначає, що автомобіль за правом набувальної давності належить йому на праві власності, тому звертається з позовом до суду, оскільки інших способів захисту свого порушеного матеріального права не бачить. Крім того, зазначає, що із відповідачем уклали договір купівлі продажу, оскільки позивач є особою похилого віку та на даний має витрати. Однак, відповідач заперечує його право власності на причіп, тому змушений звернутися до суду за захистом свого права.

Просить задовольнити позовні вимоги про визнання права власності на причіп за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

9. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає повністю.

10. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області в особі Сектору реєстрації сільськогосподарської техніки не з`явися, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що крім направлення рекомендованих повідомлень про вручення виклику, повідомлення про виклик третьої особи в судове засідання здійснювався шляхом направленн відповідних листів на електронну адресу третьої особи. Жодних клопотань чи заяв від третьої особи до суду не надходило.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

11. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

12. Ухвалою суду від 03.04.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

13. Ухвалою суду від 27.04.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом

14. В користуванні позивача перебуває причіп тракторний, марки 2ПТС-9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, масою 3000 кг.

15. Згідно висновку спеціаліста №208089 ОСОБА_3 від 03.03.2023 з проведення машини на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів, встановлено щодо причепу табличка з номером в наявності, супровідні документи відсутні.

16. Позивач з 2016 року по теперішній час використовує причіп за його цільовим призначенням.

V. Застосоване Судом законодавство

Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним.

17. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

18. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

19. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

20. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина перша статті 344 ЦК України).

21. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

22. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

23. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

24. Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

25. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

26. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

27. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

28. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

29. У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

30. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

31. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

32. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

33. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК.

34. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

35. Відповідно дост.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

36. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочинну недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

37. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

38. Стаття 386 Цивільного кодексу України визначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

39. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

40. Розглядаючи такий критерій, як ефективність способу захисту, Верховний Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 4 червня 2019 р.).

VI. Висновок Суду

41. Враховуючи наведені норми та досліджені судом обставини, встановлено, що позивач з 2016 року відкрито і безперервно володіє та користується тракторним причепом марки 2 ПТС-9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, масою 3000 кг по теперішній час, заволодів ним шляхом купівлі, позивач використовує причіп за його цільовим призначенням, проводить його технічне обслуговування, поточні ремонти пов`язані з підтриманням його у справному технічному стані для експлуатації, купує запчастини до нього, у зв`язку з чим несе витрати по його утриманню.

42. Встановлена сукупності обставин, визначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю, оскільки після його купівлі, з 2016 року причіп зберігається у позивача та він продовжує відкрито, добросовісно, безперервно володіти рухомим майном протягом більше ніж 5 років, за відсутності будь-якого правовстановлюючого документу та державної реєстрації, з метою захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання права власності на вказаний причеп за позивачем, в порядку набувальної давності, виходячи як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернувся позивач, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами

43. Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи прохання позивача про залишення за ним судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Керуючись статтями 316, 317, 328, 344 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області в особі Сектору реєстрації сільськогосподарської техніки про визнання права власності задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на причіп тракторний, марки 2 ПТС-9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, масою 3000 кг.

3. Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

4. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 15.06.2023.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

Третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області в особі Сектору реєстрації сільськогосподарської техніки (місце знаходження: вул. Єрошенка, 16, м. Львів, 79011).

Суддя Світлана ГІРЯК