ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Харків

справа № 638/13594/18

провадження № 22-ц/818/810/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. ,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківської міської ради про скасування постанови про арешт майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року у складі судді Аркатової К.В.,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківської міської ради про скасування постанови про арешт майна.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківської міської ради про скасування постанови про арешт майна відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 39840886 від 07.10.2013 року, який накладений державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на легковий автомобіль, марка CHERY, модель TIGGO, колір червоний, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язати виконавчу службу повернути їй даний об`єкт застави, визнати позивачку потерпілою та зобов`язати виконавчу службу компенсувати їй втрачену вартість автомобілю після оцінки експертами.

Зазначає, що на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 39840886 від 07.10.2013 року на належний їй автомобіль CHERY державний реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено заборону на відчуження. Виконавче провадження було відкрито постановою від 17.09.2013 року на підставі судового наказу № 922/1628/13. Листом Шевченківського ВДВС м. Харкова від 13.07.2018 року їй було відмовлено у знятті арешту на вказане майно.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ у справі № 922/1628/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 687 738,37 грн, виданий Господарським судом Харківської області, набрав чинності 05.08.2013 року. Отже право застави згідно договору застави від 09.08.2013 року виникло після ухвалення судом відповідного рішення та набранням ним законної сили, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам судове рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 мотивувала свої вимоги тим, що на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 39840886 від 07.10.2013 року на належний їй автомобіль CHERY державний реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено заборону на відчуження. Виконавче провадження було відкрито на підставі постанови від 17.09.2013 року на підставі судового наказу № 922/1628/13. 09.08.2013 року ОСОБА_1 укладено договір застави з ОСОБА_2 , предметом якого є вказаний вище автомобіль, яким забезпечено виконання зобов`язання щодо повернення ОСОБА_2 20 000,00 грн. Договір застави внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 09.08.2013 року. У зв`язку з невиконанням позивачкою своїх зобов`язань щодо повернення коштів станом на 29.10.2016 року у неї утворилась заборгованість перед ОСОБА_2 в розмірі 72 655,50 грн. ОСОБА_2 вимагає виконання зобов`язання шляхом передачі їй заставного майна чи його продажу, однак ОСОБА_1 не може виконати зобов`язання через накладення арешту на автомобіль та його вилучення. Листом Шевченківського ВДВС м.Харкова від 13.07.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту на вказане майно.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2013 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито провадження з виконання наказу № 922/1628/13, виданого Господарським судом Харківської області, який набрав чинності 05.08.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 687 738,37 грн.

Відповідно до договору займу 09.08.2013 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 кошти в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до п.1.2. даного договору розмір відсотків складає 30% річних від суми боргу.

09.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір застави належного позивачці автомобілю CHERY, модель TIGGO, колір червоний, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 41546409 від 09.08.2013 року мається інформація, що на підставі договору застави № 3099 від 09.08.2013 року наявна заборона відчуження автомобіля марки CHERY, модель TIGGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Обтяжувачем зазначена ОСОБА_2 , боржником- ОСОБА_1 .

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 та у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На вищевказані норми процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув та помилково розглянув справу по суті за позовними вимогами ОСОБА_1 в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, наявні підстави для закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року скасувати, провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківської міської ради про скасування постанови про арешт майна закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 07.06.2023 року.