ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1966/23 Справа № 208/6754/16-ц Головуючий у першій інстанції: Івченко Т. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 24 квітня 2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення у цивільній справі №208/6754/16 за позовом ОСОБА_1 до КП Кам`янської міської ради «Екосервіс» та стягнуто з КП КМР «Екосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 7019,01 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2017 року в розмірі 108233,40 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року змінено рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зменшена сума стягнення з 108233,40 грн. до 10000,00 грн., в іншій частині рішення залишено без змін. Не погодившись з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровській області, в грудні 2017 року ОСОБА_1 надіслав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій просив скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження. 17 січня 2018 року справу №208/6754/16-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду згідно підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 20017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду. Справа перебувала в провадженні Верховного Суду до 18 березня 2020 року. Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року залишено без змін. Згідно листа Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду цивільна справа №208/6754/16-ц направлена до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 31 березня 2020 року. Таким чином, до 31 березня 2020 року цивільна справа була відсутня в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, отже по ній не могли бути складені та видані виконавчі листи для примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року. Оскільки боржник КП Кам`янської міської ради «Екосервіс» рішення суду добровільно не виконав, у 2021 році позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про видачу виконавчих листів для примусового виконання рішення. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано два виконавчих листа у справі №208/6754/16-ц про стягнення з КП КМР «Екосервіс» заборгованості по заробітній платі в розмірі 7019,01 грн. та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10000,00 грн. У цих виконавчих листах було зазначено, що вони видані 17 вересня 2021 року, але строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 16 листопада 2020 року. Таким чином, після видачі виконавчих листів позивач не має можливості пред`явити їх для примусового виконання до державної виконавчої служби, хоча вважає, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущений ним з поважних причин, бо до 31 березня 2021 року цивільна справа перебувала у Верховному Суді, яким лише 18 березня 2020 року було прийнято постанову по суті поданої позивачем касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції. Отже, враховуючи, що розгляд касаційної скарги відбувся лише 18 березня 2020 року, а цивільна справа була направлена до суду першої інстанції 31 березня 2020 року, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання необхідно відраховувати, починаючи з 18 березня 2020 року. Крім того, запроваджені в Україні з березня 2020 року карантинні заходи також можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Через встановлений державою жорсткий карантин, у зв`язку з невідомою до цього хворобою, значно ускладнилося відвідування різних державних установ, у тому числі судів та відділів державної виконавчої служби, що узгоджувалося з постійним нагадуванням органів державної влади про необхідність залишатися вдома, уникати скупчення людей, не користуватися суспільним транспортом, рух якого також був обмежений, а після повернення справи до суду першої інстанції у квітні 2020 року і до закінчення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання (16 листопада 2020 року) залишився нетривалий порівняно із встановленим законом трирічний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Навіть до ЦПК України були внесені відповідні зміни щодо продовження процесуальних строків на строк дії карантину. Так, 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон №540-ІХ), яким розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Після внесення змін до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, які набрали чинності 17 липня 2020 року, чинна редакція вказаного пункту містить посилання на те, що причини пропуску процесуальних строків можуть бути визнані поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Згідно методичної інформації, що була надана судам Касаційним цивільним судом Верховного Суду щодо спірних питань застосування законодавства про продовження процесуальних строків під час дії карантину, посилання на те, що особа пропустила строк через оголошення карантину, може враховуватися як поважна причина. Тому ОСОБА_1 просив визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №208/6754/16-ц про стягнення з КП Кам`янської міської ради «Екосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 7019,01 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2017 року в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення його заяви щодо поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви щодо поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №208/6754/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» задоволено повністю. Стягнуто з КП Кам`янської міської ради «Екосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 7019,01 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16.03.2015 року по 24.04.2017 року в розмірі 108233,40 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.25).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зменшивши суму 108233,40 грн. до 10000,00 грн. (а.с.57-58).

29 листопада 2017 року справа повернулась до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду вх.10865 на супровідному листі (а.с. 90).

26 грудня 2017 року матеріали справи №208/6754/16 були направлені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у зв`язку з поданням касаційної скарги (а.с. 70).

Тобто, після набрання законної сили судовим рішення матеріали справи перебували у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 28 днів, після чого були направлені до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року залишено без змін (а.с.85-89).

09 квітня 2020 року справа №208/6754/16 надійшла до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду (а.с. 91).

17 та 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяви про видачу виконавчих листів по справі №208/6754/16 (а.с. 93, 108).

17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано виконавчі листи, згідно до змісту яких строк пред`явлення їх до виконання - 16 листопада 2020 року (а.с.105, 106).

Як вбачається зі змісту наданої інформації Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14 вересня 2021 року №25522, станом на 14 вересня 2021 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , як стягувача (а.с.92).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч.1 ст.12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року). З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, на Державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Судом встановлено, що після набрання 16 листопада 2017 року законної сили судовим рішенням у справі №208/6754/16 матеріали даної справи були направлені 26 грудня 2017 року до суду касаційної інстанції, у зв`язку з поданням касаційної скарги. Після розгляду касаційної скарги Верховним Судом справа №208/6754/16 надійшла до місцевого суду 09 квітня 2020 року.

Отже, позивач у вказаний вище період з 27 грудня 2017 року по 08 квітня 2020 року фактично був позбавлений можливості отримати виконавчі листи через відсутність матеріалів справи у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області два роки та три місяці.

При цьому, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у цей період установлювався законом протягом трьох років, два з яких позивач не мав змоги отримати виконавчі листи з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до частини третьої статті 431 ЦПК України, у редакції, що діяла з 15.12.2017 року (на час направлення матеріалів справи №208/6754/16 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною четвертою вказаної вище статті установлено, що протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Докази надсилання позивачу виконавчих листів (тесту) рекомендованим чи цінним листом, або на його офіційну електронну адресу у відповідності до ч. 4 ст. 431 ЦПК України матеріали справи не містять.

Також у справі відсутні докази отримання позивачем копії постанови Верховного Суду від 18 березня 2020 року, тобто повідомлення ОСОБА_1 про результати перегляду справи судом касаційної інстанції і, як наслідок, повернення матеріалів справи до місцевого суду.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX (набрав чинності 02.04.2020) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначена редакція пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України діяла до 16.07.2020 включно.

У подальшому, 17 липня 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено в новій редакції, яким унормовано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що визначені Цивільним процесуальним України процесуальні строки за період з 02 квітня 2020 по 16 липня 2020 були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Водночас починаючи з 17 липня 2020 законодавець змінив порядок застосування процесуальних строків в цивільному судочинстві, визначивши обов`язкові умови, з настанням яких закон пов`язує можливість поновлення строків.

Також із внесеними Законом № 731-IX змінами, законодавець з метою забезпечення основоположних гарантій учасників справи на оскарження судових рішень передбачив додатковий 20-денний строк, який обчислюється з дня набрання цим Законом чинності, протягом якого особи мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Тобто, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону №540-IX, закінчилися 06 серпня 2020.

Статтею 42 Конституції України гарантовано, зокрема, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наявним у справі доказам; встановивши трирічний строк пред`явлення у період з 16.11.2017 року по 16.11.2020 року; приймаючи до уваги перебування у цей період матеріалів справи в судах касаційної інстанції два роки та три місяці з 27.12.2017 року по 08.04.2020 року; враховуючи запроваджений на усій території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також конституційне право позивача на заробітну плату, - колегія дійшла висновку про наявність поважних причин несвоєчасного пред`явлення стягувачем виконавчих листів до виконання та наявність підстав для поновлення цього строку.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, залишивши поза увагою тривалий строк неможливості отримання виконавчих листів стягувачем з причин, що не залежали від нього, а також гарантовані Конституцією права на працю, своєчасне одержання винагороди за працю, а також покладення обов`язку забезпечення виконання судових рішень на Державу.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо поновлення йому строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви стягувача щодо поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №208/6754/16-ц, виданих 17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року, часткового зміненого рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у цивільній справі №208/6754/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» про стягнення з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в розмір 7019,01 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта