Справа № 522/5934/18
Провадження № 2/522/148/23
УХВАЛА

22 травня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Мотивує вимоги тим, що заяваник є пенсіонером, тобто особою непрацездатного віку, відповідно немає ніякого доходу крім пенсії. В рамках виконавчого провадження здійснюється звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 20%. Разом з тим, у ОСОБА_1 діагностовано РАК сигновидної кишки. Згідно консультативних висновків божнику рекомендовано додаткові дослідження у клиниці Хадаса, Єрусалім, Ізраїль. Знайомі та родичі готові допомогти йому у боротьбі з недугом та взяти на себе витрати щодо організації лікування за кордоном, однак ОСОБА_1 фізично не може виїхати з території України, в зв`язку з запровадженими обмеженнями та не може скористатись шансом на одужання.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви та просив задовольнити.

Представник банка просив відмовити у задоволені заяви, надав письмові заперечення проти заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвалою Приморського районного районного суду міста Одеси від 06 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28.03.2019 року у справі № 522/5934/18 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 23.06.2015 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області), без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчим листом №509/3442/16-ц, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 06.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 838535 грн..

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього ж Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, аналіз зазначених норм закону дає можливість дійти висновку про те, що обмеження особи у праві виїзду за межи України встановлюється для осіб за невиконання рішення суду або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно за своїм власним бажанням.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно достатті 33 Конституції Україникожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідностатті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

Відповідно до ч.5,6,7 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_1 про необхідність виїзду за межу України до Ізраїлю на підставі консультативного висновку клінічного онколога МД «Одрекс», оскільки носить рекомендаційний характер, а також наявні інші відомості про проходження медичного обстеження та лікування в м. Києві.

Доказів необхідності лікування саме за кордоном матеріали справи не містять. Так, заявником не надано відомостей, що рішення у справі Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/3442/16-ц ним виконано. На думку суду, визнання боржником наявності в нього непогашеної заборгованості, яку він не виконує з 2017 року, з дня видачі виконавчого документу, є діями направленими на ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, а виїзд за межі країни, може призвести до невиконання боржником рішення суду.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та докази на підтвердження заявленої вимоги, виходячи із того, що зобов`язання з дати ухвалення рішення суду невиконано, виїзд за кордон унеможливить виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням, суд вважає подану заяву невмотивованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29.05.2023.

Суддя Р. Д. Абухін

29.05.2023