Справа № 353/505/23
Провадження № 2/353/202/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами 22.12.2006 року, та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовуває тим, що відповідач істотно порушує умови договору довічного утримання, а саме з 2021 року відповідач, крім забезпечення її житлом, шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному житловому будинку, більше жодної умови договору щодо довічного утримання не виконує. Вказні обставини є підставою для його розірвання. Також просила повернути їй 50 % сплаченого судового збору у випадку визнання відповідачем позову.

18.05.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що 22.12.2006 року між ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (відповідач) було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Керничною М.В., зареєстрований в реєстрі за № 43 та зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.01.2007 року, за умовами якого ОСОБА_1 (позивачка/відчужувач), непрацездатна за віком, передала у власність ОСОБА_2 (відповідач/набувач), належну їй квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_2 (відповідач) зобов`язався надавати відчужувачеві довічне матеріальне забезпечення (а.с. 3). Відомості про договір довічного утримання внесено до Державного реєстру правочинів, про що свідчить копія витягу від 23.12.2006 року (а.с. 4). На підставі вищевказаного договору довічного утримання за ОСОБА_2 (відповідач) було зареєстровано право приватної власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2007 року (а.с. 5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 07.06.2023 року за ОСОБА_2 , на підставі договору довічного утримання від 22.12.2006 року, значиться зареєстроване право приватної власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_2 , а також на підставі вказаного договору довічного утримання від 22.12.2006 року встановлено обтяження у вигляді заборони відчуження вказаного нерухомого майна (а.с. 34).

Згідно п. 7 договору довічного утримання за згодою сторін обов`язок набувача майна по наданню відчужувану довічного забезпечення визначається у вигляді: 1) забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному житловому будинку; 2) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід та вечеря) за раціоном, який складає дієтолог чи лікар. При цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 10 годин ранку, а вечеря не пізніше 19 годин. Вартість продуктів визначається виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання або довідки торговельної організації чи управління ринком; 3) забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; 4) здійснення догляду та надання необхідної допомоги; 5) надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо); забезпечення потреб у відпочинку: 1) щомісячно (остання субота місяця) відвідування театрів, філармонії, залу органічної музики або інших концертних залів; 2) забезпечення радіо-, телевізійним та телефонним зв`язком, щоденно, крім днів, коли видання не друкується газетою «Злагода» і не менше ніж одним журналом медичної тематики на тиждень; 3) забезпечення щотижня, не пізніше п`ятниці, готівкою у сумі, яка має бути не меншою одного неоподаткованого мінімуму доходу громадян; 4) забезпечення належними лікувальними засобами та один раз на рік санітарно-курортною путівкою в санаторій по лікуванню хвороб шлунково-кишкового тракту, вартість яких визначається на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість; 5) забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів.

Згідно п. 11 договору довічного утримання цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

Відповідно до акту встановлення факту проживання, складеного комісією Тлумацької міської ради Івано-Франківської області від 16.05.2023 року, ОСОБА_1 (позивачка) зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 та зі слів сусідів ОСОБА_2 (відповідач) протягом двох останніх років за даною адресою не проживає та не здійснює догляд за ОСОБА_1 (позивачка) (а.с. 7).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вказано в ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1, 2ст. 614 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755,756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі № 686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов, в т.ч. щодо невиконання умов договору довічного утримання, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, є підстави для розірвання договору довічного утримання, укладеного 22.12.2006 року та визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті та позивачка просила повернути їй 50 відсотків судового збору, позивачці ОСОБА_1 слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме: 1921,90 грн.

На підставі ст.ст. 526, 527, 610, 629, 651, 654, 744, 745, 749. 755, 756, керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 22.12.2006 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим жителем АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , посвідчений державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Керничною М.В., зареєстрований в реєстрі за № 43 та зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.01.2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , сплачений нею по квитанціях № 18 та № 19 від 16.05.2023 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 1921,90 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 90 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА