Справа № 450/3920/22 Провадження № 2/450/378/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Брони Мар`яни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області третя особа Приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Оліфер Р.В. про (предмет спору) визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): представник позивача звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, розташовану в с.Хоросно Львівського району Львівської області, загальною площею 0,2740 га, кадастровий номер :03:001:0019, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .. В день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно. ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не складала, а тому спадкоємцем першої черги за законом є її син. З метою належного оформлення своїх спадкових прав він звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Олефір Р.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та було заведено спадкову справу № 199/2021 від 10.08.2021. Матері належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,6638 га, розташована в с. Хоросно Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. 26.09.2006 ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу 25/66 частин даної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. за реєстровим № 1057, внаслідок чого відчужила 0,2497 га з загальної площі земельної ділянки 0,6638 га, про що нотаріусом було зроблено відповідну відмітку на Державному акті про право власності на земельну ділянку; 29.03.2007 ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4 договір дарування 1/3 частини земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. за реєстровим № 399, внаслідок чого відчужила 0,1401 га з загальної площі земельної ділянки, про що нотаріусом було зроблено відповідну відмітку на Державному акті про право власності на земельну ділянку. У власності матері залишилась земельна ділянка загальною площею 0,2740 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:0019. Однак за життя ОСОБА_2 не оформила окремий Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,2740 га, так як законодавство, яке діяло на момент укладення нею договорів купівлі-продажу та дарування частин земельної ділянки не вимагало оформлення окремого Державного акту, а про відчуження частин земельної ділянки свідчили відповідні відмітки нотаріуса на Державному акті. З метою отримання свідоцтва про право на дану земельну ділянку за законом після смерті матері він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу, виданого на ім`я ОСОБА_2 , на земельну ділянку загальною площею 0,2740 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:0019. На даний час визнання права власності за ним на спадкове майно в позасудовому порядку неможливе, що змушує його звернутись за захистом своїх майнових прав в судовому порядку.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Позиція відповідача:

Відповідач, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, явку представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву до суду у встановлений строк не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

24.11.2022 ухвала про відкриття провадження; 20.02.2023 заява представника позивача про проведення підготовчого судового засідання у відсутності строни позивача; 20.03.2023 заява представника позивача про проведення підготовчого судового засідання у відсутності строни позивача; 20.03.2023 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 20.04.2023 клопотання строни позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Раковецьким старостинським округом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області 01.04.2021, актовий запис № 57.

У відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина після смерті останньої.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 0,2740 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:0019.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,6638 га, яка розташована в с. Хоросно Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 511773 від 29.08.2006, виданого на підставі рішення 2 сесії 5 скликання від 19.06.2006 №15 Ракоецької сільської ради, кадастровий номер :03:001:0019.

26.09.2006 ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу 25/66 частин згаданої вище земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. за реєстровим № 1057, внаслідок чого відчужила 0,2497 га з загальної площі земельної ділянки 0,6638 га, про що нотаріусом було зроблено відповідну відмітку на Державному акті про право власності на земельну ділянку.

Крім того 29.03.2007 ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4 договір дарування 1/3 частини земельної ділянки, згаданої вище, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. за реєстровим № 399, внаслідок чого відчужила 0,1401 га з загальної площі земельної ділянки 0,4141га, про що нотаріусом було зроблено відповідну відмітку на Державному акті про право власності на земельну ділянку.

Таким чином, у власності ОСОБА_2 залишилась земельна ділянка загальною площею 0,2740 га, яка розташована в с. Хоросно Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:0019, на яку відкрилася спадщина.

На випадок смерті ОСОБА_2 своїм майном не розпорядилася в цілому чи частково, заповіту не склала, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування її майна повинно здійснюватися за законом, в порядку черговості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 , син спадкодавиці, згідно ст. 1261 ЦК України належить до кола спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим Раковецької с/Радою Пустомитівського району Львівської області від 13.10.1975, актовий запис №16, батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 10.08.2021 заведену спадкову справу №68118708 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області від 21.02.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2740 га, розташування якої Львівська область, Львівський (кол. Пустомитівський) район, с.Хоросно, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:0019, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку.

ОСОБА_2 до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали та були зареєстровані син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Раковецьким старостинським округом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області від 09.02.2023 №7.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як спадкоємець першої черги після смерті матері, ОСОБА_2 , позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавицею та протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від спадщини, а отже, згідно ч. 3 статті 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Чоловік спадкодавиці ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.04.2023.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу вимог частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна, належного ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості, оскільки правовстановлюючий документи на спадкове майно (державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2740 га) відсутній та спадкодавцем оформлений не був. Даний факт стверджується постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіром Р.В. від 21.02.2022, з якої вбачається, що правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку надані не були, інформація про право власності ОСОБА_2 на таку земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дане також підтверджується п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже, правомірно набула право власності на спадкове майно; позивач, як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину, претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на нього, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі ст. ст. 321, 392, 1216-1218, 1258, 1261 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області третя особа Приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Оліфер Р.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, розташовану в с. Хоросно Львівського району Львівської області, загальною площею 0,2740 га, кадастровий номер :03:001:0019, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області, , місцезнаходження: 81131, Львівська область, Львівський район, с.Солонка, вул. Центральна, 3.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Олефір Р.В., 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул. Грушевського, 22 А.

Суддя Д. А. Кукса