ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4873/23 Справа № 212/8760/21 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Мірути О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, (суддя Дехта Р.В.) ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 березня 2021 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір підряду на виконання будівельних, оздоблювальних робіт № 01022021, відповідно до якого ОСОБА_2 , як виконавець, зобов`язався за плату виконати будівельні, оздоблювальні роботи на об`єкті замовника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Договір передбачав оплату виконаної роботи у розмірі вартості виконаного етапу, а саме: п.2.1. Договірна ціна становить 400 000 грн. і включає 7 етапів; п. 2.2. Вартість кожного етапу становить: етап № 1 65 000 грн.; етап № 2 55 000 грн.; етап № 3 65 000 грн.; етап № 4 45 000 грн.; етап № 5 30 000 грн.; етап № 6 100 000 грн.; етап № 7 40 000 грн.; п. 2.3. оплата за виконані роботи здійснюється згідно етапів замовником у розмірі 100% загальної суми етапи, який було виконано виконавцем.; п. 2.4. фінансування робіт та розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця, або готівкою.

Змін у порядок оплати з відстрочення оплати на попередню оплату сторони письмово не вносили, однак відповідач посилаючись на необхідність отримання попередньої оплати для придбання інструменту та оплату поточних витрат на проведення робіт без отримання від позивача грошових коштів не приступав до виконання робіт. У зв`язку із цим позивач перерахував на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 20.03.2021 року 10 000 грн.; 30.03.2021 року 10 000 грн.; 10.04.2021 року 20 000 грн.; 21.04.2021 року 300 грн.; 23.04.2021 року 25 000 грн., всього загальну суму коштів 65 300 грн..

Згідно п.1.5 Договору, Виконавець зобов`язується повністю виконати Роботи по даному Договору і передати їх Замовнику. Відповідно до п.3.1. договору Виконавець зобов`язується виконати всі роботи по Договору, не більше ніж 105 календарних днів з моменту підписання договору, до 15 червня 2021 року. Згідно п.3.2 договору, датою закінчення робіт вважається дата їх фактичного закінчення та представлення Замовнику для прийняття та підписання Акту виконаних робіт.

Проте, Відповідач не завершив навіть перший етап Робіт по Договору, не передав Позивачу результати виконаних робіт згідно з умовами Договору, жодних актів виконаних робіт не підписав, та в кінці квітня 2021 року після отримання на свій картковий рахунок грошових коштів від Позивача більше не прибував на об`єкт для виконання робіт.

Відповідно до п.3.1 Договору Виконавець мав виконати всі роботи по Договору до 15 червня 2021 року. Таким чином, з огляду на закінчення граничного строку виконання всіх робіт на загальну суму 400 000 грн. - з 16.06.2021 року є дата початку прострочення виконання робіт на цю суму.

Відповідач не виконав умови договору, між сторонами не оформлено жодних документів (актів виконаних робіт), які могли бути підставою для оплати грошових коштів за виконану роботу, а тому отримання Відповідачем вищевказаних грошових коштів без належної правової підстави є безпідставним набуттям чужого майна. Позивач не виявив Відповідача за адресою у м. Києві, вказаної у Договорі, тому у зв`язку з цим для повернення вищевказаних безпідставно набутих грошових коштів позивач направляв за адресою реєстрації Відповідача у м. Кривий Ріг вимогу про верненим цих коштів у семиденний, однак відповідач не відреагував, та не повернув грошові кошти, в розмірі 65 300 грн., які просив стягнути в судовому порядку.

Крім цього за невиконання Договору у розділі 11 передбачено застосування певних заходів відповідальності. Зокрема, згідно п. 11.1 Договору, при порушенні строку виконання робіт Договору Виконавець сплачує Замовнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від Договірної ціни за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми невиконаних або недовиконаних робіт. За правилами п.11.4 договору нарахування штрафних санкцій (пені інших видів неустойки) за прострочення виконання зобов`язання, не обмежується будь якими строками від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. При цьому встановлені законом строки позовної давності на вимоги про стягнення пені обчислюються за кожний день її нарахування окремо.

Просив суд, стягнути з відповідача - суму безпідставно отриманих коштів за невиконану роботу 65 300 грн.; суму пені 17 468,49 грн. та суму штрафу 40 000 грн., всього загальну суму коштів у розмірі 122 768,49 грн., а також витрати по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів та неустойку, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 65300 гривень 00 копійок, пеню в розмірі 50 гривень, штраф в розмірі 450 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 658 гривень 00 копійок.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу розмірі 3 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення змінити та стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 569,68 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що всі умови щодо оплати правової допомоги були узгоджені в договорі про надання правової допомоги від 02.09.2019 року та підписаних актах б/н приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт.

Судом не взято до уваги, що у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Фактично суд застосував право на зменшення неустойки за рішенням суду, передбачене ч.3 ст.551 ЦК України, а не відмовив в неустойці по необґрунтованості. Через зменшення судом неустойки суд стягнув з відповідача 658,00грн. судового збору, замість сплаченої повної суми 1227,68грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.02.2023 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кузнєцов І.С. звернувся з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу. В мотивування поданого клопотання зазначив, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 569,68 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, суд першої інстанції з урахуванням категорії справи, обсягу фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, враховуючи розмір задоволених вимог, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Стосовно судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 569,68 грн. суд виходив з положень ч.1 ст.141ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України.

За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті, так і на певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд.

У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20(провадження № 14-20цс22).

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі № 922/2604/20,

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що 02 вересня 2019 року адвокатом Кузнецовим І.С. та Кулик Л.Ф. укладено Договір про надання правової допомоги, згідно умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення в порядку та строки, обумовлені сторонами (а.с. 242).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи заявником подані договір про надання правової допомоги №б/н від 02 вересня 2019 року, Акт приймання передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги №б/н від 02.09.2019 року, Акт приймання передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги №б/н від 02.08.2022 року, Акт приймання передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги №б/н від 25 лютого 2023 року, квитанція про перерахування 02.11.2021 року ОСОБА_1 на картковий рахунок адвоката Кузнецова І.С. - 2000 грн. (а.с. 244), квитанція про перерахування 04.08.2022 року ОСОБА_1 на картковий рахунок адвоката Кузнецова І.С. - 2500 грн., (а.с. 247), квитанція про перерахування 25.02.2023 року ОСОБА_1 на картковий рахунок адвоката Кузнецова І.С. - 3000 грн (а.с. 251),

Відповідно до Акту приймання передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги №б/н від 02.09.2019 року складеного 02.11.2021 року адвокат Кузнецов І.С. у період з 24.09.2021 року по 24.09.2021 року надав клієнту правову допомогу, яка складається з складання і підготовки позовної заяви витрачено адвокатом 4 години, вартість послуги становить 2 000 грн.(а.с. 243)

Відповідно до Акту приймання передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги №б/н від 02.09.2019 року складеного 02.08.2022 року адвокат Кузнецов І.С. у період з 10.12.2021 року по 02.08.2022 року надав клієнту правову допомогу, яка складається з підготовки і відправлення до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу відповіді на відзив на позовну заяву вартість 1 500 грн., (витрачено адвокатом 3 години вартістю 500 грн. за 1 годину), участь у судовому засіданні 21.07.2022 року у справі № 212/8760/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon 1000 грн. (а.с. 248)

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 29 вересня 2022 року сторони узгодили, що оплата наданої з 29.09.2022 року правової допомоги адвоката у справі № 212/8760/21 в межах розгляду справи в суді першої інстанції визначена у фіксованому розмірі 3 000 грн. (а.с. 249).

Відповідно до Акту приймання передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги №б/н від 02.09.2019 року складеного 25.02.2023 року адвокат Кузнецов І.С. у період з 03.08.2022 року по 25.02.2023 року надав клієнту правову допомогу, яка складається з очікування поза межами приміщення суду в системі EasyCon відеоконференції з Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу для участі у судовому засіданні 30.09.2022 року, 04.11.2022 року, 08.12.2022 року, 11.01.2023 року у справі №212/8760/21 яке не відбулось. Підготовка і відправлення до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про розгляд справи за наявними матеріалами з викладення основних аргументів, якими обґрунтовані позовні вимоги 17.02.2023 року 1 година. Підготовка і відправлення до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу і судового збору 25.02.2023 року 3 години. Вартість наданої правової допомоги за цим актом підлягає оплаті у фіксованому розмірі 3 000 грн. (а.с. 250)

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

У вже згаданій справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Як свідчить практика, зокрема справа № 910/20852/20 від 01.12.2021 року, Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу зазначено, що у позовній заяві позивач зазначає попередній розрахунок судових витрат, які поніс і які очікує понести із розглядом справи 1227, 68 грн. за подання позовної заяви.

Враховуючи не зазначення суми орієнтовних судових витрат на правову допомогу у заяві по суті спору та враховуючи складність справи, просили суд, максимально зменшити суму судових витрат на правову допомогу, що підлягає відшкодуванню на користь позивача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача ОСОБА_2 компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в розмірі 3 000 грн., яка складається з: 2000 грн. складання позовної заяви, 1000 грн. участь у судовому засіданні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд застосував право на зменшення неустойки за рішенням суду, передбачене ч.3 ст.551 ЦК України, у зв`язку з чим повинен був стягнути з відповідача всю суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1227,68грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат виходив з положень ч.1 ст.141 ЦПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача судового збору пропорційно задоволених позовних вимог (1227,68*53,6%/100) в розмірі 658 грн.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: