Справа № 752/7079/21
Провадження № 2/752/1074/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває зазначена справа.

Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі №757/15380/21-ц.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У пункті 6 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 641/48/20 (провадження № 61-9696св21).

Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 686/26138/18 (провадження № 61-15181св20) зазначив, що незважаючи на те, що зупинення провадження у справі має тимчасовий характер, судам необхідно враховувати право кожної особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку та розглядати кожну справу без надмірного формалізму.

Так, предметом позову у даній справі (справа № 752/7079/21) є стягнення заборгованості зі сплати боргу у сумі 44543 грн. 87 коп., що виник на підставі договору про відступлення права вимоги № 14 від 18 вересня 2020 року.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду судом позову до адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» про визнання недійсними актів надання послуг, договору про відступлення прав вимоги, односторонніх правочинів щодо зарахування однорідних вимог, визнання припиненим договору найму, визнання неукладеним договору найму та стягнення заборгованості (справа № 757/15380/21-ц).

Слід зазначити, в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів, для вирішення даної справи по суті заявлених позовних вимог без зупинення провадження у справі.

Крім того, зупинення провадження у справі, призведе до порушення право учасників справи на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» (Жоффр де ля Прадель проти Франції) від 16 грудня 1992 року).

У справі «Bellet v. France» (Беллет проти Франції) ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Таким чином, суд вважає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи № 757/15380/21-ц.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.251, 253 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя