ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1619/21 Номер провадження 22-ц/814/1214/23Головуючий у 1-й інстанції Гомада В. А. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» (далі - ПрАТ «ХМСК»), ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 липня 2020 року о 07 год. 15 хв. за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 14/1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Jeep Renegade д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Ленінського районного суду м. Харкова у справі від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «ХМСК» відповідно до ОСЦПВВНТЗ № 200249234, який був чинним на час ДТП від 02 липня 2020 року. 03 липня 2020 року позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «ХМСК». За фактом цієї ДТП ПрАТ «ХМСК» визначило розмір страхового відшкодування у розмірі 60 449 грн 81 коп. (63 049, 81 грн - 2 600, 00 франшиза = 60 449, 81). ОСОБА_2 надсилав ПрАТ «ХМСК» заяву про досудове врегулювання спору та про перерахунок страхової виплати, у якій повідомляв, що вважає, призначену суму страхового відшкодування у розмірі 60 449, 81 грн заниженою, а тому був змушений звернутися до незалежного оцінювача. Позивач повідомляв відповідачів про те, що 28 жовтня 2020 року о 16 год 30 хв. в м. Харків, пр. Гагаріна, 43/1 відбудеться огляд транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , а також позивачем надано копію звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 449/10-20 від 28 жовтня 2020 року. З вищезазначеного звіту вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 88 641, 52 грн. Заявою від 03 листопада 2020 року ОСОБА_2 просив ПрАТ «ХМСК» провести перерахування страхової виплати згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 449/10-20 від 28 жовтня 2020 року. Однак ПрАТ «ХМСК» ігнорував заяви позивача про досудове врегулювання спору та перерахування суми страхового відшкодування відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 449/10-20 від 28 жовтня 2020 року, згідно якого позивач мав би сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 88 641, 52 грн. У свою чергу ПрАТ «ХМСК» здійснив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 67 347, 86 грн, попри те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 88 641, 52 грн.

Просив стягнути з ПрАТ «ХМСК» різницю між визначеною вартістю матеріального збитку у розмірі 21293 грн. 66 коп. пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 2505,01 коп., стягнути з ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 7866,83 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «ХМСК» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 21 293 грн. 66 коп.

Стягнуто з ПрАТ «ХМСК» на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 2 505 грн. 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 7 866 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ПрАТ «ХМСК» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 7454 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 7454 грн. 00 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «ХМСК», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Реалізувавши своє право на оскарження заочного рішення в загальному порядку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції в частині задоволених до нього вимог скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Вважає помилковими висновки суду про стягнення з нього компенсації за втрату товарної вартості, оскільки вона не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування. Також вказує, що позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди та не надано доказів її заподіяння. Крім того не погоджується з розміром стягнутих з нього судових витрат, вважає, що судом не обґрунтовано суму витрат на правничу допомогу. Зазначає, що більшість дій адвоката були здійсненні саме щодо доказування позовних вимог до ПрАТ «ХМСК».

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається апеляційної скарги рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 .

А тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати рішення суду щодо задоволення позовних вимог до ПрАТ «ХМСК».

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 41665 грн. 50 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2020 року о 07 год. 15 хв. за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 14/1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Jeep Renegade д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова у справі від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно полісу №200249234 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «ХМСК».

За фактом цієї ДТП ПрАТ «ХМСК» визначило розмір страхового відшкодування у розмірі 60 449 грн 81 коп. (63 049, 81 грн - 2 600, 00 франшиза = 60 449, 81), яка була сплачена, що підтверджується роздруківкою (а.с. 33)

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №449/10-20 від 28 жовтня 2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 96508, 35 грн.; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 88641,52 грн.; ринкова вартість легкового автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 304700,00 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 7866, 83 грн. (а.с.19-23)

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо стягнення втрати товарної вартості

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15, постановах Верховного Суду від 24 червня 2019 року у справі № 562/2018/16-ц, від 562/2018/16 у справі № 212/2534/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу та ремонтної калькуляції №449/10-20 від 28 жовтня 2020 року при проведенні ремонту пошкодженого транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідно здійснити роботи з фарбування деталей автомобіля, що свідчить про наявність підстав для обчислення величини втрати товарної вартості.

А тому доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що втрата товарної вартості не нараховуються у зв`язку з заміною деталей є необґрунтованими.

Щодо розміру стягнутої моральної шкоди

При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_2 після ДТП зазнав переживань через пошкодження транспортного засобу, характер і механізм пошкодження автомобіля, а також очікування страхової виплати, що викликало у нього неабияке занепокоєння та хвилювання, порушило буденний, звичний спосіб життя. Вважає, що визначена позивачем сума завданої моральної шкоди у розмірі 10000 грн. є достатньою для відновлення моральної рівноваги позивача.

Однак колегія суддів не може погодитися із зазначеним висновком виходячи з наступного.

Положеннями частини 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частин 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (пункти 1-3 частини другої статті 23 ЦК України).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що в результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб позивача, враховуючи характер заподіяної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про те, що розумним та справедливим в даному випадку буде стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 на неналежне повідомлення про час і місце розгляду справи оскільки, як вбачається з матеріалів справи розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, про що ОСОБА_1 був повідомлений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року, яку отримав особисто 07 квітня 2021 року.

Жодних клопотань про розгляд справи з викликом учасників до суду першої інстанції не надходило.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року в частині стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та судових витрат слід змінити зменшивши розмір моральної шкоди з 10000 грн. 00 коп. до 5000 грн. 00 коп., та розмір судових витрат з 7454 грн. до 4603 грн. 59 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з позову ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги до ПрАТ «ХМСК» на загальну суму 23798 грн. 67 коп. (57,12 % від загальної ціни позову), до ОСОБА_1 на загальну суму 17866 грн. 83 коп. (42,88 % від загальної ціни позову).

Судові витрати понесені позивачем становлять 14908 грн. та складаються з витрат на правничу допомогу розмірі 12000 грн., оплата оцінки вартості КТЗ 2000 грн, а також судового збору у розмірі 908 грн.

Суд апеляційної інстанції зменшив стягувану з ОСОБА_1 суму до 12866 грн. 83 коп. (30,88 % від загальної ціни позову)

За вказаних обставин, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених до нього позовних вимог, тобто 4603 грн. 59 коп.

При цьому, суд апеляційної інстанції не змінює розмір судових витрат стягуваних з ПрАТ «ХМСК» оскільки рішення суду в частині задоволення позову до зазначеного відповідача та в частині розміру стягнутих з нього судових витрат не оскаржувалося.

Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 163 грн. 44 коп.

У свою чергу ОСОБА_2 при подачі відзиву на апеляційну скаргу заявлено клопотання про відшкодування йому витрат на правничу допомогу понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у розмірі 3000 грн.

На підтвердження зазначених витрат позивачем надано копії договору про надання правової допомоги № 298 від 25 серпня 2021 року укладеного між адвокатським об`єднанням «Центр захисту прав» та ОСОБА_2 ;

додаткової угоди № 2 до зазначеного договору, яка містить перелік погоджених виконаних робіт та їх вартість;

акту виконаних робіт від 08 жовтня 2021 року відповідно до якого адвокатським об`єднанням «Центр захисту прав» були надані наступні послуги: 1) ознайомлення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова у справі № 642/1619/21 від 27 травня 2021 року, надання консультацій клієнту. Вартість наданих послуг становить 1000грн.; 2) підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова у справі № 642/1619/21 від 27 травня 2021 року вартість наданих послуг становить 2000 грн.

квитанції № 870820007 від 08 жовтня 2021 року про сплату ОСОБА_2 адвокатському об`єднанню «Центр захисту прав» 3000 грн. за надавання правової допомоги за договором № 298 від 25 серпня 2021 року.

Жодних заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2160 грн. 60 коп.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тобто, провівши остаточний розрахунок судових витрат при розгляді справи судом апеляційної інстанції колегією суддів визначено, що за результатами розгляду апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1997 грн. 16 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року в частині стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та судових витрат змінити зменшивши розмір моральної шкоди з 10000 грн. 00 коп. до 5000 грн. 00 коп., та розмір судових витрат з 7454 грн. до 4603 грн. 59 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу понесені при розгляді апеляційної скарги у розмірі 1997 грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2023 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова