Справа № 161/6332/22 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/492/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Матвійчук Л. В.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно і зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2022 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_4 , звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6 ..

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька, однак, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із оспоренням прав померлого ОСОБА_6 на спадкове майно.

Спірний житловий будинок належав на праві власності її дідові та бабі - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які після розірвання шлюбу здійснили його розподіл.

Рішенням Ровенського обласного суду за ОСОБА_7 було визнано право власності на 42,6% половини будинку (кімната 7,8 кв.м; коридор-прибудова 6,1 кв.м), за ОСОБА_8 - 57,4% (кімната 14,7 кв.м, коридор 4,0 кв.м, сарай).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок станом на 17 липня 1995 року власниками половини будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_7 (43/200) і ОСОБА_8 (57/200). Загальна площа належної їм частки становила 32 кв.м, де кухня - 6,1 кв.м, кімната № 1 - 7,8 кв. м, кімната № 2 - 18,1 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дід ОСОБА_7 , після смерті якого залишилося спадкове майно 43/200 частки половини житлового будинку і єдиними спадкоємцями були його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ).

Спадщину прийняв лище ОСОБА_6 , оскільки продовжував проживати у спадковому будинку та був там зареєстрований.

ОСОБА_5 не прийняла спадщину, оскільки її матір ОСОБА_8 , як законний представник не вчинила жодних дій на користь прийняття спадщини малолітньою дитиною протягом 6 місяців після смерті її батька.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її бабуся ОСОБА_8 , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй 57/200 частки половини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Єдиними спадкоємцями були діти ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , але остання не прийняла спадщину після смерті своєї матері ні шляхом фактичного вступу в управління або володіння майном, ні шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.

Спадщину прийняв лише її батько ОСОБА_6 який був зареєстрований та проживав у спірному будинку.

За життя її батько ОСОБА_6 здійснив добудову до житлового будинку, збільшивши площу успадкованого майна після батьків.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги (а.с.147), позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно за правом представлення після смерті її батька ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька (її діда) ОСОБА_7 на 1/2 частку належного йому майна, а саме 42/200 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на спадкове майно за правом представлення після смерті її батька ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері (її баби) ОСОБА_8 на всю належну їй частку 58/200 частин від будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05 липня 2022 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина на 43/200 частки половини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку прийняли вони обоє з братом ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати, після смерті якої відкрилася спадщина на 57/200 частин половини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку також прийняли вони обоє з братом ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Вона і ОСОБА_6 успадкували по 1/4 частці в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Ураховуючи наведене, просила визнати за нею після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на спадкове майно - 1/4 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.80-81).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково; зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , а саме: на 1/4 частку в житловому будинку АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорта від 17.07.1995.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частку в житловому будинку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_7 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 матері ОСОБА_8 , згідно технічного паспорта від 17.07.1995.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 2156 грн 14 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені позивачки ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за правом представлення, яка належала її батьку ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , після смерті його матері ОСОБА_8 - 57,4% (кімната 14,7 кв.м, коридор 4,0 кв.м) та 1/2 від 42.6% половини будинку (кімната 7,8 кв.м, коридор-прибудова 6,1 кв.м) що належала його батьку ОСОБА_7 , тобто 6,95 кв.м.

Відповідачка відзив на апеляційну скаргу не подала.

У судовому засіданні представник позивачки апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорта станом на 17 липня 1995 року власниками половини житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідних частках являлися ОСОБА_7 - 43/200 і ОСОБА_8 - 57/200 (а.с.35-36).

У шлюбі у них народилося двоє дітей - син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_11 ..

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано і майно (половина житлового будинку) між колишнім подружжям було поділено на підставі рішення Ровенського обласного суду від 10.12.1970 (а.с.29-33).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 (а. с.37).

Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому 43/200 частини половини будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 цього ж Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 заповіту не складав.

Спадщину після його смерті прийняли діти ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в рівних частках, як спадкоємці першої черги за законом, оскільки вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, так як постійно, у тому числі і на день смерті спадкодавця, були зареєстровані та проживали у ньому.

Зазначена обставина не оспорюється і стороною позивачки, що й підтверджується уточненими позовними вимогами.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_8 (а.с.38).

Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 57/200 частин половини будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_8 заповіту не складала.

Спадщину після її смерті прийняли діти ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в рівних частках, як спадкоємці першої черги за законом, оскільки вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, так як постійно, у тому числі і на день смерті спадкодавця, були зареєстровані та проживали у ньому.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка була зареєстрована у спірному будинку не повні 6 місяців після смерті матері, а лише до ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку із чим не являється такою, що прийняла спадщину, так як відповідну заяву до нотаріуса не подавала - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного на дату відкриття спадщини законодавства і є власним суб`єктивним тлумаченням норм законодавства представником позивачки.

Відповідно до статті 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України),

Відповідачка ОСОБА_11 , прийнявши спадщину після смерті свого батька, будучи співвласником половини будинку разом із матір`ю та братом, будучи зареєстрованою у цьому будинку, прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 своєї матері ОСОБА_8 саме з дня її смерті шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном.

ОСОБА_6 являється батьком малолітньої позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17)

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.18).

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, визнавши за сторонами право власності на спірне будинковолодіння по 1/4 частці за кожною.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , подану від її імені представником ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді