Постанова

Іменем України

10 травня 2023 року

м. Київ

справа № 607/10456/22

провадження № 61-11781св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С.,

Костіва О. З., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 261 632,84 грн.

Крім того, позивачем подано суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження майна, а саме: 1/2 частини земельної ділянки, площею 2,6018 га, кадастровий номер :01:001:0403; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер :01:001:0965; земельної ділянки площею 2,0 га кадастровий номер :02:001:0303».

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 04 лютого 2022 року близько 12 год.10 хв. в м. Тернополі по вул. Будного, 36, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_1 , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком маневру не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод і небезпеки для інших учасників дорожнього руху, а саме розпочинаючи рух, не надав переваги транспортному засобу марки BMWХ5, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП, із вини водія ОСОБА_2 , ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля марки BMWХ5, н.з. НОМЕР_2 , на загальну суму 304 438,73 грн. Приватне акціонерне товариство СК «Кталон», де був забезпечений транспортний засіб винної особи, здійснило страхове відшкодування ОСОБА_1 на загальну суму 125 272,68 грн. Проте, 179 166,05 грн ОСОБА_1 ОСОБА_2 не відшкодовано.

Крім цього вважає, що ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити позивачу три відсотки річних, що складає 19 08 ,18 грн та 61 000,00 грн збитків, яких він зазнав внаслідок прокату іншого автомобіля з метою здійснення своєї господарської діяльності. Зазначив, що предметом поданого ним позову є вимога майнового характеру, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та витрат пов`язаних із порушенням права на загальну суму 240 166,05 грн, а також стягнення трьох відсотків річних у розмірі

22 066,79 грн.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач, як на підставу застосування заходів забезпечення позову, посилався на те, що у випадку невжиття запропонованих заходів забезпечення позову є не лише реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, але й те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 12 серпня 2022 року у складі судді Ромазана В. В. заяву задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 1/2 частки земельної ділянки, площею 2,6018 га, розташованої на території Зеленівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області; 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0388 га, розташованої на території Зеленівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області; земельної ділянки, площею 2,0 га, розташованої на території Синявської сільської ради Збаразького району Тернопільської області.

Для організації виконання копію ухвали направлено у Гусятинський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Івано-Франківськ) та Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, утруднить відновлення прав та інтересів позивача.

Враховуючи, що разом об`єкти нерухомості щодо яких заявляється клопотання про тимчасові обмеження, оцінюються в 96 404,60 грн, суд дійшов висновку, що саме такі засоби забезпечення позову будуть відповідати його предмету та співмірності із заявленими позовними вимогами й унеможливить в майбутньому не виконання рішення суду у даній справі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що земельні ділянки, на які судом першої інстанції було накладено заборону, перебувають на даний час в оренді. В матеріалах справи також відсутні докази щодо вартості спірних земельних ділянок, які б підтверджували співмірність і доведеність заявлених вимог заявника.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 травня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2021 року у справі № 175/634/19, провадження № 61-1339св21, від 30 червня 2021 року у справі № 932/12620/19, провадження № 61-12285св20, від 12 лютого

2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до офіційних даних, висвітлених на сайті Держгеокадастру України, мінімальна нормативна грошова оцінка 1 гектара на території Тернопільської області становить 29 035,00 грн. Отже орієнтовна (мінімальна) вартість земельних ділянок підтверджена офіційними даними органу державної влади, що перебувають у загальному доступі на офіційному сайті.

Апеляційним судом не враховано, що разом об`єкти нерухомості, щодо яких заявляється клопотання про тимчасові обмеження, оцінюються в

96 404,60 грн, а ціна позову тільки щодо прямих збитків, підтверджених висновком експерта, складає 179 166,05 грн, тому захід забезпечення є адекватним, справедливим та співмірним.

Крім того, вказані обмеження стосуються лише заборони вчиняти дії щодо відчуження земельних ділянок, не позбавляють права власності, користування та носять тимчасовий характер. Такі обмеження взагалі не впливають та не можуть вплинути на правовідносини відповідача з орендарем об`єктів обтяження, на які послався апеляційний суд.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на земельні ділянки відповідача, випливає з фактичних обставин справи, зокрема значного розміру майнової шкоди та не відшкодування її відповідачем, що свідчить про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що

ОСОБА_1 не було доведено в належний спосіб про існування ризику відчуження ОСОБА_2 належних йому об`єктів нерухомого майна на користь третіх осіб до моменту винесення судом рішення за позовом

ОСОБА_1 . Також зазначає про заниження позивачем вартості земельних ділянок, належних ОСОБА_2 , і не погоджується з розміром відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП.

Вважає доводи касаційної скарги не обґрунтованими та безпідставними, а постанову суду апеляційної інстанції ухваленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 261 632,84 грн.

Позивачем також подано суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження майна, а саме: 1/2 частини земельної ділянки, площею 2,6018 га, кадастровий номер :01:001:0403; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер :01:001:0965; земельної ділянки площею 2,0 га кадастровий номер :02:001:0303».

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить відновлення порушених його прав та повернення власних коштів, а за певних обставин може бути навіть неможливим.

Судами установлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину №158 від 13 квітня 2021 року ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частина земельної ділянки площею 2,6018 га, кадастровий номер :01:001:0403, розташована на території Зеленівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину №159 від 13 квітня 2021 року ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер :01:001:0965, розташована на території Зеленівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області.

Згідно із наказом ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :02:001:0303, розташовану на території Синявської сільської ради Збаразького району Тернопільської області.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Позов, зокрема, забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), на яку посилається й заявник в касаційній скарзі, вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом спору у даній справі є відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 261 632,84 грн.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову, просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 1/2 частини земельної ділянки, площею 2,6018 га, кадастровий номер :01:001:0403, розташованої на території Зеленівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер :01:001:0965, розташованої на території Зеленівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області; земельної ділянки, площею 2,0 га, кадастровий номер :02:001:0303, розташованої на території Синявської сільської ради Збаразького району Тернопільської області.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до офіційних даних, висвітлених на сайті Держгеокадастру України (https://land.gov.ua/informatsiia-shchodo-normatyvnoi-hroshovoi), мінімальна нормативно грошова оцінка 1 гектара на території Тернопільської області станом на 01 січня 2022 рокустановить 29 035,00 грн.

Отже нормативно грошова оцінка 1/2 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,6018 га складає

37 771,60 грн, нормативна грошова оцінка 1/2 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,0388 га становить 563,00 грн, нормативна грошова оцінка земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га становить 58 070,00 грн, а разом об`єкти нерухомості, щодо яких заявляється клопотання про тимчасові обмеження, оцінюються в 96 404,60 грн.

З огляду на вказане, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вжитий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Правильним є й висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, та вплинути на виконання ймовірного рішення суду.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вартості спірних земельних ділянок, які б підтверджували співмірність і доведеність заявлених вимог заявника.

При цьому посилання апеляційного суду на те, що земельні ділянки, на які судом першої інстанції було накладено заборону, перебувають в оренді, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги, що вказані обмеження стосуються лише заборони вчиняти дії щодо відчуження земельних ділянок, не позбавляють права власності, користування та носять тимчасовий характер. Такі обмеження взагалі не впливають та не можуть вплинути на правовідносини відповідача з орендарем об`єктів обтяження, на які послався апеляційний суд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року скасувати, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2022 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович