ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/609/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2511/18 Категорія: 311000000 Середа Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Пойнер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року (повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», звільняючи його з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України не обґрунтував належним чином заходи щодо внесення змін в організацію виробництва і праці, а самі зміни в організації виробництва і праці фактично не відбулися. Позивач вказав, що сама процедура виведення із штатного розпису найманих працівників ОСОБА_2 відбулась незаконно, відтак, на думку позивача, не було жодних законних підстав для подальшого звільнення працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також позивач вказав, що відповідач не вручив належним чином повідомлення про скорочення найманого працівника і не запропонував позивачеві іншу роботу в загальній системі газового господарства, не погоджував проведення такого скорочення із профспілковими органами. При звільненні ОСОБА_1 не було враховано, що він має тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві.

На підставі викладеного та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.01.2019, та заяви про уточнення позовних вимог від 23.04.2019 просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 03.07.2018 № 498п про звільнення ОСОБА_1 з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз»;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2018 по дату прийняття судового рішення про поновлення позивача на посаді, виходячи з його середньоденного заробітку в сумі 166 грн. 97 коп.;

- допустити до негайного виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в місячному розмірі;

- стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із судовим розглядом даної справи.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, шляхом скорочення штату, що стали підставою для вивільнення працівників, у тому числі позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Твердження позивача, що наказ ПАТ «Черкасигаз» від 20.04.2018 № 82 «Про ліквідацію управлінь по експлуатації газового господарства філій ПАТ «Черкасигаз» не було доведено до відома первинної профспілкової організації ПАТ «Черкасигаз» та не погоджено з профкомом в установленому законом порядку не відповідають дійсності. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку зі змінами в організації праці та виробництва відповідачем направлено Голові профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» повідомлення № 3144/07 від 28.12.2017, згідно з яким у квітні 2018 року плануються зміни в штатному розписі працівників підприємства з можливим вивільненням працівників для проведення консультацій стосовно заходів щодо запобігання вивільнення працівників.

Згідно з повідомленням від 20.04.2018 позивача повідомлено про заплановане вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке заплановано на 29.06.2018, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України. ОСОБА_1 ознайомився з текстом вказаного повідомлення, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним позивач відмовився, про що було складено відповідний акт № 2 від 25.04.2018. Також суд вважав, що позивач знав про вказане повідомлення, оскільки 11.05.2018р. написав відповідну заяву на ім`я голови правління ПАТ «Черкасигаз» про отримання копії наказу, попередження про скорочення його посади.

На підставі викладеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача про ненадання відповідачем доказів належного виконання ним обов`язку щодо попередження позивача про наступне вивільнення, не ґрунтуються на матеріалах справи, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 161/601/16-ц.

У зв`язку з наявністю вакансії, враховуючи кваліфікацію, позивачу відповідно до повідомлення від 20.06.2018 було запропоновано переведення на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське).

Позивач з повідомленням ознайомився, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним позивач відмовився, про що було складено відповідний акт № 3 від 20.06.2018.

Згідно з наявними в матеріалах справи інформаційними довідками щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» станом на 20.04.2018, 20.06.2018 та станом на 03.07.2018 була відсутня вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша), наявна вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське).

За результатами засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 23.07.2019 вирішено надати згоду на звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`являлися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення, що свідчить про дотримання відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України.

Крім того посада, яку обіймав позивач була єдиною на підприємстві, відтак доводи позивача щодо переважного права на залишення позивача на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України є безпідставними.

Не погодившись із судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Побиванець Ю.В. оскаржив його в апеляційному порядку та зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи немає жодних доказів, якими б підтверджувалося неможливість переведення слюсаря з обслуговування й експлуатації зовнішніх систем газопостачання ІІІ розряду ОСОБА_1 в інші структурні одиниці ПАТ «Черкасигаз», де є вакантні посади слюсарів за подібними посадовими обов`язками.

Відповідачем не було вручено належним чином повідомлення про скорочення найманого працівника слюсаря ІІІ розряду ОСОБА_1 та не запропоновано йому іншу підходящу роботу в системі газових господарств ПАТ «Черкасигаз», тому вважає, що роботодавцем порушено процедуру вивільнення найманого працівника, яка передбачена статтею 492 КЗпП України.

Відповідачем не було надано жодних доказів реальної відмови слюсаря ІІІ розряду ПАТ «Черкасигаз» ОСОБА_1 у переведенні на іншу роботу в цьому ж господарстві (Золотоніське УЕГГ), або інших структурних одиницях господарського товариства.

Крім того, при звільненні позивача за скороченням штатів з боку позивача не було враховано переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі слюсаря, у зв`язку з його тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, а також отримання інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, яке отримано позивачем на роботі в газовому господарстві.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» вказує, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, у зв`язку з чим з метою підвищення ефективності діяльності відповідача було вирішено ліквідувати (закрити) відокремлені підрозділи - філії ПАТ «Черкасигаз», зокрема Золотоніське управління по експлуатації газового господарства, а також вивести з штатного розпису працівників, зокрема з 01.07.2018 року у Золотоніському УЕГГ одиницю слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду, на якій працював позивач.

На виконання приписів статті 49-2 КЗпП України 25.04.2018 року, позивач був повідомлений про наступне його звільнення з посади, за планове на 29.06.2018 року, за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу ПАТ «Черкасигаз» від 20.04.2018 року №83, а також про відсутність вакантних посад відповідної кваліфікації, які могли б бути запропоновані позивачу, а також, що у випадку виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення 2-місячного терміну попередження, вона буде запропонована позивачу. Дана обставина підтверджується комісійним актом від 25.04.2018 року №2.

Посада, яку обіймав позивач станом на 20.04.2018 року була єдиною на підприємстві, тому позивач безпідставно посилається на положення ст. 42 КЗпП України та наявність у позивача переважного права на залишення на роботі.

Зазначає, що в період з 20.04.2018 року по 03.07.2018 року в ПАТ «Черкасигаз» (в усіх структурних підрозділах) виникла 20.06.2018 року і існувала єдина вакантна посада, яку позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське), яка і була запропонована відповідачем позивачу 20.06.2018 року. Згоди на переведення на вказану посаду від позивача не надійшло.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що становить принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 04.02.2021, 27.07.2006 закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад Черкаський навчальний центр МінАП України за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електро-устаткування, з присвоєнням 3 розряду.

Згідно з посвідченням №176338 від 11.09.2008 позивач 11.09.2008 закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад Черкаський навчальний центр МінАП України за професією слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування та допускається до виконання робіт з обслуговування газового устаткування, що працює на природньому та зрідженому газах.

На виконання протоколу засідання Наглядової Ради ПАТ «Черкасигаз» № 11 від 01.03.2018, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасигаз» та протоколу засідання Правління ПАТ «Черкасигаз» за № 58 від 19.04.2018, на підставі наказу № 82 від 20.04.2018 «Про ліквідацію Управлінь по експлуатації газового господарства філій ПАТ «Черкасигаз», вирішено ліквідувати 13 газових господарств, у тому числі і Золотоніське управління по експлуатації газового господарства.

У зв`язку зі змінами в організації праці та виробництва відповідачем направлено Голові профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» повідомлення № 3144/07 від 28.12.2017, згідно з яким у квітні 2018 року плануються зміни в штатному розписі працівників підприємства з можливим вивільненням працівників для проведення консультацій стосовно заходів щодо запобігання вивільнення працівників.

Відповідно до наказу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» № 83 від 20.04.2018 «Про зміни в штатному розписі працівників товариства» на виконання наказу № 82 від 20.04.2018 «Про ліквідацію управлінь по експлуатації газового господарства філій ПАТ «Черкасигаз», зокрема наказано вивести з 01.07.2018 з штатного розпису працівників Золотоніського управління з експлуатації газового господарства по службі з обслуговування зовнішніх систем газопостачання одинцю слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IІІ розряду.

Згідно з повідомленням від 20.04.2018 позивача повідомлено про заплановане вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке заплановано на 29.06.2018, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Також у вказаному повідомленні зазначено, що звільнення відбудеться, виходячи з неможливості переведення на іншу роботу, у зв`язку з відсутністю вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування. У випадку виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона буде запропонована позивачу у відповідності до чинного законодавства.

Позивач ознайомився з текстом вказаного повідомлення, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним позивач відмовився, про що було складено відповідний акт № 2 від 25.04.2018.

У зв`язку з наявністю вакансії, враховуючи кваліфікацію, позивачу відповідно до повідомлення від 20.06.2018 було запропоновано переведення на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське).

У повідомленні також зазначено, що для зайняття штатної одиниці (1,0) в подальшому буде необхідність проходження виробничого навчання в навчальному центрі підготовки та перепідготовки робітників ПАТ «Черкасигаз» на суміжну професію «Слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування».

Крім того у повідомленні про пропозицію переведення від 20.06.2018 міститься прохання позивача письмово повідомити про згоду на переведення або відмову від переведення на роботу.

Позивач з повідомленням ознайомився, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним позивач відмовився, про що було складено відповідний акт № 3 від 20.06.2018.

Згідно з наявними в матеріалах справи інформаційними довідками щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» станом на 20.04.2018, 20.06.2018 та станом на 03.07.2018 була відсутня вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша), наявна вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське).

З матеріалів справи також судом встановлено, що позивач повідомлявся про запрошення його на засідання профкому за поданням ПАТ «Черкасигаз», яке відбудеться 03.07.2018, а також було запропоновано в разі його неявки повідомити причину заздалегідь або надати письмову заяву про можливість проведення засідання без його участі. Однак позивач, ознайомившись з текстом запрошення від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним та або надати письмову заяву про можливість проведення засідання, позивач відмовився, про що було складено відповідний акт № 2 від 03.07.2018.

Відповідно до виписки з протоколу № 229 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 03.09.2018 на засіданні стосовно повторного розгляду питання щодо розірвання трудового договору з позивачем у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці ПАТ «Черкасигаз» згідно з поданням від 18.06.2018 № 1289/07, під час вивчення питання скорочення працівника було встановлено низьку продуктивність праці позивача, а саме позивачу винесено догану за неналежне виконання робочої інструкції та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Також на засіданні було оголошено, що позивачу під час процедури змін в організації виробництва і праці ПАТ «Черкасигаз» була запропонована професія (посада), від якої він відмовився.

За результатами засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 03.07.2018 вирішено надати згоду на звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Наказом від 27.06.2018 № 425П позивача звільнено з роботи з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» з 29.06.2018 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

У подальшому, у зв`язку з отриманням підтверджуючого документа, який засвідчує настання тимчасової непрацездатності на день звільнення позивача, наказом від 03.07.2018 № 498П скасовано наказ від 27.06.2018 № 425П «Про звільнення ОСОБА_1 » та звільнено позивача з 03.07.2018 з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Згідно з актом інспекційного відвідування ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» Управління Держпраці у Черкаській області № ЧК420/367/АВ від 25.05.2018, станом на час перевірки порушень процедури вивільнення позивача не виявлено.

Відповідно до акта інспекційного відвідування ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» Управління Держпраці у Черкаській області № ЧК699/367/АВ від 06.08.2018, станом на час перевірки порушень процедури вивільнення позивача також не виявлено.

Згідно з протоколом № 273 від 23.07.2019 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» проведеного на виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області про повторний розгляд на засіданні профкому ПАТ «Черкасигаз» з належним викликом позивача, питання звільнення із посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз», адміністрація ПАТ «Черкасигаз» повідомила голову профкому про зміни в структурі підприємства реорганізацію, відповідно до визначених чинним законодавством термінів за три місяці.

Також у протоколі зазначено, що внаслідок скорочення відбулось укрупнення зон обслуговування, перерозподілу меж і обсягів робіт по усіх районах і службах підприємства. Тому 20.06.2018 адміністрацією ПАТ «Черкасигаз» запропоновано позивачу посаду у с. Крупському, Золотоніського району. Однак, позивач згоди на переведення на запропоновану посаду не надав.

У протоколі вказано, що позивач двічі викликався на засідання профкому з питання надання згоди на його звільнення, однак на такі засідання не прибув, про причини не повідомив. Під час вручення запрошення на засідання 03.07.2018 поводив себе агресивно, погрожував працівникам товариства.

Відповідно до протоколу № 273 від 23.07.2019 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» присутній на засіданні позивач вказував, що його звільнення відбулось внаслідок упередженого до нього ставлення, без врахування того, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, має передпенсійний вік, проходить лікування у психіатра.

Як зазначено у вказаному протоколі, головою профспілкового комітету ОСОБА_3 на спростування наведених позивачем обставин зазначено, що позивач проходив лікування від алкогольної залежності та у психіатричній лікарні, інвалідність має по зору, був часто відсутній на робочому місці без надання доказів на підтвердження поважності такої відсутності.

У протоколі № 273 від 23.07.2019 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» вказано, що при вивільненні працівників було взято до уваги встановлення відповідності займаним посадам, кваліфікації, наявності прогулів чи відсутності на роботі, думка керівників структурних підрозділів, також враховувалась наявність у працівників на утриманні непрацездатних членів сім`ї, інші вагомі причини. Заборони на звільнення працівників, яким установлена інвалідність, у зв`язку із скороченням штату законодавством не передбачено. Тому, враховуючи відмову позивача від запропонованої йому посади, профспілковим органом надано згоду адміністрації на звільнення позивача. Первинна профспілкова організація зробила усе можливе для забезпечення присутності працівника на засіданні. Статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що при повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця може розглядатися за відсутності працівника. Тому порушень профспілковий комітет не допустив, дотримавши визначену чинним законодавством процедуру.

Відповідно до протоколу № 273 від 23.07.2019 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» перевірка роботи позивача засвідчила низьку продуктивність праці і порушення, що можуть потягнути за собою виникнення аварійних ситуацій при використанні природного газу. Несумлінне і неналежне виконання вимог Кодексу ГРС, Правил безпеки систем газопостачання, правил трудового розпорядку та інструкцій призвели до застосування заходів дисциплінарного стягнення і засвідчують серйозні недоліки в роботі позивача, дають достатньо обґрунтованих підстав дати згоду на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

За результатами засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 23.07.2019 вирішено надати згоду на звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому, саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі №519/160/16-ц та від 25 листопада 2019 року у справі №415/5022/18 суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Суд не може вдаватися до оцінки питання про доцільність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу Суд з`ясовує наявність підстав для звільнення та дотримання процедури і гарантій працівника при звільненні.

У даній справі встановлено, що в АТ «Черкасигаз» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, відбулася ліквідація відокремлених підрозділів філій товариства, серед яких Золотоніське управління по експлуатації газового господарства.

Дані обставини також були предметом перевірки судом касаційної інстанції при розгляді справи №695/2568/18 та викладені судом у постанові від 20 липня 2022 року.

Отже, установлено, що у зв`язку з організаційними змінами в структурі підприємства, скорочення штату працівників було необхідним.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі

№ 6-40цс15 вказано, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

У першу чергу пропонується робота за відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або з нижчим рівнем оплати праці), яку працівник може виконувати з урахуванням стану здоров`я.

З такою пропозицією роботодавець повинен звертатися до працівника не лише при попередженні про наступне звільнення, але й протягом усього строку попередження, якщо на підприємстві з`являються нові вакансії (наприклад, при звільненні працівників інших категорій). При цьому можуть пропонуватися і виконання роботи за строковими трудовими договорами (наприклад, на час відпустки по догляду за дитиною іншого працівника), роботу на умовах неповного робочого часу тощо. Невиконання цього правила свідчить про неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на порушення відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України, вважаючи, що останнім не було запропоновано йому усі вакантні на час звільнення посади.

Позивач працював на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ Золотоніського УЕГГ. Згідно зі штатним розписом ця посада у Золотоніському УЕГГ була одна.

При попередженні позивача про наступне вивільнення (25 квітня 2018 року), а також у період до винесення наказу про звільнення (03 липня 2018 року) у відповідача була відсутня вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду з служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз».

Водночас встановлено, що 20 червня 2018 року відповідач, на виконання вимог частини другої статті 40, статті 49-2 КЗпП України, пропонував ОСОБА_1 переведення на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське).

ОСОБА_1 з указаним повідомленням ознайомився, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним відмовився, про що було складено відповідний акт від 20 червня 2018 року № 3.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідач виконав передбачені частиною другою статті 40, статтею 49-2 КЗпП України вимоги щодо вжиття заходів з працевлаштування позивача при звільненні на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наполягав на тому, що відповідач не запропонував йому всі наявні вакансії наявні на підприємстві. При цьому, в апеляційній скарзі позивачем не уточнено, яку саме із наявних посад на підприємстві йому не запропоновано та яка з них, на його думку, відповідала його кваліфікації та досвіду.

Єдність у визначенні кваліфікаційних вимог щодо певних посад забезпечується Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Зі змісту інформаційної довідки щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» станом на 20.04.2018 року, інформаційної довідки щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» станом на 20.06.2018 року, інформаційної довідки щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» станом на 03.07.2018 року, інформаційної довідки щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» (крім Золотоніського відділення) за період з 20.04.2018 року по 03.07.2018 року вбачається, що протягом вказаного періоду в ПАТ «Черкасигаз» (в усіх структурних підрозділах) існували вакантні посади слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду (стаж роботи за професією слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 2 розряду не менше 1 року) та 5 розряду (стаж роботи за професією слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 4 розряду не менше 1 року), слюсаря з аварійно-відбудованих робіт у газовому господарстві 5 розряду (стаж роботи за професією слюсаря аварійно-відбудовних робіт у газовому господарстві 4 розряду не менше 1 року) та 6 розряду (стаж роботи за професією слюсаря аварійно-відбудовних робіт у газовому господарстві 5 розряду не менше 1 року), слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду (стаж роботи за професією слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 розряду не менше 1 року) та 5 розряду (стаж роботи за професією слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду не менше 1 року), слюсаря з ремонту технологічних установок 6 розряду (стаж роботи за професією слюсаря з ремонту технологічних установок 5 розряду не менше 1 року).

Як вбачається з трудової книжки позивача, у нього в період з 20.04.2018 року по 03.07.2018 року був відсутній визначений Довідником мінімально необхідний стаж роботи за професіями: слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 або 5 розряду, слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 або 5 розряду, слюсаря аварійно-відбудованих робіт у газовому господарстві 5 або 6 розряду, слюсаря з ремонту технологічних установок 6 розряду, тобто вказані професії не відповідали кваліфікації позивача, а отже не могли бути запропонована відповідачем позивачу в силу наведених вище положень нормативно-правових актів.

Інші посади, які були вакантними у відповідача за період з 20.04.2018 до 09.07.2018 не відповідали професії і спеціальності позивача, а тому не могли бути запропоновані в силу положень ст. 49-2 КЗпП України.

Безпідставними слід також визнати посилання позивача на неврахування судом першої інстанції наявного у нього переважного права на залишення на роботі, у зв`язку з наявністю тривалого безперервного стажу роботи на підприємстві.

Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права залишення на роботі підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, а інша частина ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України, зокрема працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (пункт 3 частини другої статті 42 КЗпП України).

Коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 753/3889/17 (провадження № 61-2св20).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки відбувалася ліквідація Золотоніського управління по експлуатації газового господарства, а посада слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша), на якій працював позивач, була єдиною, немає підстав для оцінки застосування переважного права позивача залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 29 листопада 2018 року в справі № 292/50/18 (провадження № 61-44153св18).

Відповідач дотримався вимог статті 43 КЗпП України щодо отримання згоди профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Крім того, судом першої інстанції своєю ухвалою зобов`язано провести повторний розгляд на засіданні профкому ПАТ «Черкасигаз» питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 .

У відповідності до протоколу № 273 від 23.07.2019 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» таку згоду надано та обґрунтовано мотиви прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням положень частини другої статті 40, статей 43, 49-2 КЗпП України, ураховуючи те, що позивач був своєчасно повідомлений про наступне вивільнення, йому було запропоновано наявну вакантну посаду, яку б він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації, від переведення на яку він відмовився, а профспілкова організація, членом якої він є, надала свою згоду на його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Судді: