ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4007/23 Справа № 202/7845/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Максюти Ж.І., Новікової Г.В.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Васюта Крістіна Сергіївна, на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року та додаткове рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року головуючого судді Кухтіна Г.О. по цивільній справі про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , мотивуючи вимоги тим,що з червня 2000 року почав проживати разом із відповідачем .

01 липня 2006 року зареєстрували шлюб та з лютого 2022 року проживають окремо , в провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу . На сьогоднішній день не домовились про порядок поділу майна та відповідач все спільне майно подружжя тримає у себе і відмовляється у добровільному порядку його поділити. За час подружнього життя позивач забезпечував їхню сім`ю, отримуючи дохід від проведення ремонтних робіт. При цьому відповідач ніде не працювала та повністю знаходилась на утриманні позивача. З лютого 2022 року сторони проживають окремо, відповідач виставила позивача з квартири та одноособово користується усією технікою та меблями. За час спільного життя на спільні кошти було придбано : телевізор 55 дюйми Samsung, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 15 000 грн ; телевізор Samsung 32 дюйми, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 4 000 грн.; ноутбук HP середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 2500 грн.; три кондиціонери Midea ,середня вартість яких після використання згідно оголошень становить по 6 000 грн за кожний ; пральна машина SAMSUNG із технологією ECO BUBBLE (ЭКО-БАБЛ), середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 9 500 грн; водонагрівач Electrolux на 100 літрів , середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 2 000 грн та водонагрівач на 15 літрів ,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 1 600 грн ; пилосос акумуляторний,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 7 800 грн; пилосос Ровента,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 1500 грн ; холодильник Bosch, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 19 000 грн; мультиварка-скороварка Мулинекс,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 3 000 грн; кухонний комбайн Bosch ,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 4 000 грн;варильна поверхня Ariston, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 7 000 грн;морозильна камера LIBERTON, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 4 000 грн; духова шафа Ariston середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 8 000 грн; витяжка кухонна VESTA середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 2 000 грн; мікрохвильова піч Samsung середня вартість якої після використання згідно оголошень становить 1 500 грн;кухонний меблевий гарнітур кутовий 10 000 грн; стіл та 4 табурети вартість стола середня 3 000 грн. та табуретів по 300 грн. кожний ; шафа купе 2 штуки середня вартість кожного 7 000 грн ; куточок мякий для зали, вартість 45 000 грн; спальний гарнітур середня вартість 17 000 грн. та матрац 8 000 грн.

Просив вище перелічене майно визнати спільною сумісною власністю подружжя, поділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на : телевізор 55 дюйми Samsung, вартістю 15 000 грн ; два кондиціонери Midea , вартістю по 6 000 грн за кожний ; пральну машину SAMSUNG з технологією ECO BUBBLE (ЭКО-БАБЛ),вартістю 9 500 грн; ноутбук HP вартістю 2500 грн.; пилосос акумуляторний,вартістю 7 800 грн; мультиварку-скороварку Мулинекс,вартістю 3 000 грн; кухонний комбайн Bosch ,вартістю 4 000 грн; духову шафу Ariston вартістю 8 000 грн;морозильну камеру LIBERTON, вартістю 4 000 грн; водонагрівач Electrolux на 15 літрів,вартістю 1500 грн; стіл та 4 табурети вартість стола 3 000 грн та табуретів по 300 грн кожний,загальною вартістю 4200 грн; одну шафу купе вартістю 7 000 грн ;спальний гарнітур вартістю 17 000 грн та матрац 8 000 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на : телевізор Samsung 32 дюйми, вартістю 4 000 грн.; один кондиціонер Midea ,вартістю 6 000 грн; один водонагрівач Electrolux на 100 літрів , вартістю 2 000 грн ; пилисос Ровента,вартістю 1500 грн ;холодильник Bosch, вартістю 19 000 грн; варильну поверхню Ariston,вартістю 7 000 грн;витяжку кухонну VESTA,вартістю 2 000 грн; мікрохвильову піч Samsungґ, вартістю 1 500 грн;кухонний меблевий гарнітур кутовий, вартістю 10 000 грн; одну шафу купе ,вартістю 7 000 грн ; куточок мякий для зали, вартість 45 000 грн.

Витребувати у відповідача присуджене йому майно ,судові витрати покласти на відповідача .

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Васюта К.С., просить скасувати рішення суду від 07 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, додаткове рішення від 20 лютого 2023 року скасувати у повному обсязі та відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне встановлення всіх фактичних обставин по справі, відсутність належної оцінки доказам по справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарг, зокрема зазначено, що відмова суду першої інстанції у задоволенні заяв поданих разом з позовною заявою про виклик свідків та витребування доказів, на думку скаржника, суперечить прямому завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначено, що сторона позивача неодноразово наголошувала про важливість доказів, які просить витребувати, конкретизувала значення та мету одержання таких доказів, що підтверджує предмет позову, з урахуванням отримання таких доказів, позивач міг би скористатись правом на зміну предмету чи підстав позову, оскільки 22 роки перебування у шлюбі та проведення ремонтних робіт у квартирі і фінансовий вклад у квартиру є значним.Зазначено, що судом жодним чином не обґрунтовано необхідність слухання справи у спрощеному порядку, коли фактично в справі заявлені клопотання про витребування доказів та виклик свідків. Крім того, зазначено, що відповідач у своїх запереченнях визнавала придбання малої частини спільних предметів, що залишено поза увагою суду та ухвалення рішення про відмову у позові в повному обсязі. Суд навіть не намагався встановити достовірну інформацію про фактичний добробут родини та спільне майно для його розподілу, наголошено, що тривалість шлюбних відносин, що є значним проміжком часу, виключає, що родиною нічого не нажито, а отже фактичне не встановлення даних обставин приводить до порушення прав позивача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначено, що з урахуванням обставин справи, обґрунтування та причин позову, сума стягнутих витрат є значно завищеною, призводить до нанесення майнової шкоди позивачу, оскільки він залишився без будь-якого майна нажитого у шлюбі та покладання на позивача, після вже понесених витрат по сплаті судового збору, призведе до надмірного тягаря.

У відзивах на апеляційні скарги представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чернецька О.А. просить залишити оскаржувані рішення без змін, як законні та обґрунтовані, ухвалені з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, враховуючи предмет позову. Зокрема зазначено, що з урахуванням визначеної позивачем ціни позову, суд першої інстанції правомірно постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного провадження, визнавши справу малозначною. Зауважено, що до суду першої інстанції заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від позивача або його представника не надходило. Судом першої інстанції обґрунтовано відхилено клопотання позивача про витребування доказів, які не стосуються предмета спору. Особи, яких зазначено позивачем в якості свідків, не є друзями сім`ї, ніколи не були вдома у подружжя за час їх спільного проживання , тому не можуть жодним чином підтвердити чи спростувати обставини, які входять до предмету доказування у справі.

Щодо заперечень на стягнення витрат на правову допомогу, зазначено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання, однак матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Позивачем не спростовано обґрунтованості наведеного відповідачем в акті приймання-передачі наданих послуг. Посилання представника позивача на те, що для позивача стягнені витрати на професійну правничу допомогу є надмірними, не підтверджено жодними доказами.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Васюта К.С. підтримали доводи апеляційних скарг. Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Чернецька О.А. підтримали доводи відзивів ,просили апеляційні скарги залишити без задоволення,судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що подружжя ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2006 року.

У відповідності до копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 була працевлаштована у наступні періоди : з 28 лютого 2011 року по 15 серпня 2017 року ПП «Фараон», з 25 січня 2021 року по теперішній час ПП «Весна Ділогія».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того,що позивач не довів,що вказане майно було придбане за час шлюбу з відповідачем.

З вказаним висновком суду апеляційний суд не може повністю погодитись з таких підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини .

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України)

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24,30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2006 року. З Єдиного державного реєстру судових рішень,вбачається,що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року шлюб розірвано цивільна справа № 201/4055/2022.

На підтвердження позовних вимог придбання спірного майна сторонами, у зареєстрованому шлюбі, позивачем надано : скриншоти зображень із сайту платформи онлайн-оголошень OLX, а саме: телевізору, холодильника, пральної машини, блендеру, мікрохвильової печі, пилососу, мультиварки, кондиціонерів, скороварки, водонагрівача, бойлеру, кухонної витяжки, морозильної камери, газової поверхні, кухні кутової, шафи, столу, дзеркальних дверей, матрацу, спального гарнітура; скриншот переписки з месенджера Viber; фотосвітлини на яких присутня відповідач з онуком у квартирі (а.с.11-31).

Оцінка рухомого майна за переліком у позові зроблена позивачем виходячи із середньої вартості після використання згідно оголошень. На вказаній оцінці майна позивач наполягав і у суді апеляційної інстанції. Відповідач ОСОБА_2 з вказаною оцінкою не погодилась,але доказів на її спростування не надала.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю майна та його поділу : телевізор 55 дюйми Samsung, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 15 000 грн ; три кондиціонери Midea ,середня вартість яких після використання згідно оголошень становить по 6 000 грн за кожний ; пральна машина SAMSUNG із технологією ECO BUBBLE (ЭКО-БАБЛ), середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 9 500 грн; водонагрівач Electrolux на 100 літрів , середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 2 000 грн та водонагрівач на 15 літрів ,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 1 600 грн ; пилосос акумуляторний,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 7 800 грн; холодильник Bosch, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 19 000 грн; мультиварка-скороварка Мулинекс,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 3 000 грн; кухонний комбайн Bosch ,середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 4 000 грн;варильна поверхня Ariston, середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 7 000 грн; духова шафа Ariston середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 8 000 грн; витяжка кухонна VESTA середня вартість якого після використання згідно оголошень становить 2 000 грн; мікрохвильова піч Samsung середня вартість якої після використання згідно оголошень становить 1 500 грн;кухонний меблевий гарнітур кутовий 10 000 грн; шафа купе 2 штуки середня вартість кожного 7 000 грн ; куточок мякий для зали, вартість 45 000 грн; спальний гарнітур середня вартість 17 000 грн. та матрац 8 000 грн,суд першої інстанції правильно виходив з того ,що факт придбання переліченого майна в шлюбі не доведено, що виключає можливість його розподілу в натурі .

За вказаних обставин доводи скарги висновків суду у вказаній частині не спростовують. Доводи скаржника спростовуються дослідженими матеріалами справи. Іншого також під час розгляду справи апеляційному суду ОСОБА_1 не довів .

Слід зазначити,що достатність доказів,це не кількісний,а якісний показник.Достатність доказів в основному визначається при вирішенні справи. У кожній конкретній справі достатність доказів оцінюється індивідуально.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін ,з призначенням розгляду справи на 16 січня 2023 року о 11: 30 год (а.с.41) .

Враховуючи визначення позивачем загальної суми позову у розмірі 102 000 грн,суд першої інстанції правомірно постановив здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження ,визнавши справу малозначною.

Як вбачається з матеріалів справи , 10 січня 2023 року представником позивача надано клопотання про витребування доказів та виклик свідків (а.с.46-47,53-54), які вирішені судом першої інстанції 16 січня 2023 року з викладенням обгрунтування відмови у задоволенні (а.с.76-78,79), тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не приймаються судом апеляційної скарги. Аргументи відзиву у вказаній частині є слушними .

Між тим, суд першої інстанції залишив поза увагою надані до суду першої інстанції заперечення проти доводів і міркувань позивача надані відповідачем ОСОБА_2 до суду першої інстанції (а.с.58-65) та доводи яких підтверджені нею у суді апеляційної інстанції.

Відповідно письмових пояснень відповідач добровільно визнала та підтвердила ,що у період шлюбу із позивачем подружжям було придбано наступне майно : телевізор Samsung 32 дюйми,ноутбук HP,пилисос Ровента,морозильна камера LIBERTON ,стіл та чотири табурети . Доводи апеляційної скарги у вказаній частині є обгрунтованими.

З урахуванням меж доводів та вимог апеляційної скарги,відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України ,суд апеляційної інстанції вважає,що перелічене побутове майно: телевізор Samsung 32 дюйми,ноутбук HP,пилисос Ровента,морозильна камера LIBERTON ,стіл та чотири табурети ,є обєктом спільної сумісної власності подружжя та сторони мають рівні частки на нього .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи,досліджених в судовому засіданні доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд апеляційної інстанції , дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню , з визнанням спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на наступне майно загальною вартістю 16 200 грн ,а саме : телевізор Samsung 32 дюйми,середня вартість якого становить 4000 грн ; ноутбук HP,середня вартість якого становить 2500 грн ; пилисос Ровента,середня вартість якого становить 1500 грн ; морозильна камера LIBERTON ,середня вартість якої становить 4000 грн ; стіл ,середньої вартості 3 000 грн та чотири табурети ,кожний середньою вартістю по 300 грн,а всього 1 200 грн,загальною вартістю 4200 грн . Крім того,слід поділити в натурі вказане спільне сумісне майно та визнати : - за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на наступне майно загальною вартістю 10 700 грн : ноутбук HP,середня вартість якого становить 2500 грн; морозильну камеру LIBERTON ,середня вартість якої становить 4000 грн ;стіл, середньої вартості 3 000 грн та чотири табурети ,кожний середньою вартістю по 300 грн ,а всього 1 200 грн, загальною вартістю 4200 грн . За ОСОБА_2 право особистої приватної власності на наступне майно загальною вартістю 5 500 грн : телевізор Samsung 32 дюйми,середня вартість якого становить 4000 грн ; пилисос Ровента, середня вартість якого становить 1500 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок рівності часток суму у розмірі 5 200 грн.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Слід зазначити,що приписами частини 3 статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, таке рішення у відповідній частині згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вказаних вимог згідно із вищенаведеним мотивуванням.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку

з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Враховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції за подання позовної заяви у розмірі 161,98 грн (а.с.32 квитанції на суму 1020 грн ,задоволено позовних вимог -15,88%, що становить 161,98 грн ) та судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 242,96 грн (а.с.120 квитанції на суму 1530 грн., задоволено 15,88%,що становить 242,96 грн ),а всього судові витрати по сплаті суми судового збору у розмірі 404,94 грн (161,98 грн +242,96грн =404,94 грн ).

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги зарахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення застосовуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Слід зазначити ,що в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зроблено правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Також , у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи , представником позивача адвокатом Васюта К.С. до суду апеляційної інстанції надано : - клопотання про розподіл витрат (а.с.208); додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги (а.с.209); акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги (а.с.210), відповідно якого витрати за першу інстанцію становлять 11 800 грн (зустріч з клієнтом надання консультаії 1000 грн, яка тривала 5 годин;-підготування та направлення адвокатських запитів з послідуючим отриманням відомостей -1000 грн,яка тривала 4 години;-пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спріних правовідносинах,складання стратегії представництва інтересів клієнта в судовому засіданні -1000 грн,яка тривала 4 години; складання заяви про надання інформації з витратами на її направлення до подачі позову по справі 500 грн,яка тривала 2 години ;пошук у мережі Інтернет аналогічного майна з його вартісним зазначенням ,а також роздруківка даної інформації 3000 грн ,яка тривала 48 годин; складання позовної заяви 3 000 грн ,яка тривала 5 годин; складання клопотань про витребування доказів і виклик свідків 400 грн; роздруківка позовної заяви та додатків із особистим поданням позовної заяви з додатками до суду 500 грн ,яка тривала 3 години з врахуванням дороги;зустріч із свідками і отримання копії письмових пояснень,які були надані до справи про розлучення (які були подані у першій інстанції у судовому засіданні,але судом не долучені до справи і подані до апеляційної інстанції -600 грн ); участь у 1 судовому засіданні у першій інстанції 800 грн )- вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 ,оскільки на порушення вимог ч.8 ст.141,ст.246 ЦПК України стороною позивача до суду першої інстанції не подавалися.

Витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції : -підготування апеляційної скарги на ршення суду 4200 грн ,підготування клопотань про витребування дрказів та допит свідків 500 грн; понесені вирати на роздрукування документів і заяв із особистим поданям до суду 1000 грн, подання письмовиї пояснень 300 грн;участь у судових засіданнях у апеляційній інстанціїї 20 квітня 2023 року та у майбутньому судовому засіданні 25 травня 2023 року ,тобто за кожне судове засідання по 2000 ,а отже сумарно 4000 грн, на загальну суму 10 000 грн,підлягають стягненню пропорційно задоволенним вимогам з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1588 грн (15,88% ).

Що стосується витрат на правничу допомогу понесених відповідачем ОСОБА_2 ,суд апеляційної інстанції виходить з наступного .

Так,вбачається ,що до суду першої інстанції представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Чернецькою О.А. надано заяву на відшкодування витрат (а.с.94-95); договір про надання правової допомоги № 1301/23 від 13 січня 2023 року (а.с.97-100); додаток № 1 до договоору про надання правової допомоги № 1301/23 від 13 січня 2023 року (а.с.101);акт приймання передачі наданих послуг від 07 лютого 2023 року ,відповідпо якого загальна вартість послуг склала 7 000 грн : участь 16 січня 2023 року у судовому засіданні у справі № 202/7854/22 вартіст послуг 2000 грн ; складання заперечень проти доводів і муркувань позивача,вартість послуг 3 000 грн;участь 07 лютого 2023 року у судовому засіданні по справі ,вартість 2 000 грн (а.с.102); ордер (а.с.103); виписка АТ КБ « ПриватБанк» та квитанції про перерахування коштів (а.с.104-107). Виходячи з принципу пропорційності вимог ,сума 7 000 грн ,підлягає частковому задоволенню та стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача у розмірі 1111,60 грн (15,88%).

Що стосується витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції представником відповідача адвокатом Чернецькою О.А. надано клопотання щодо судових витрат на правову допомогу ,які понесла відповідач по справі у зв`язку із апеляційним розглядом справи,відповідно якого станом на 20 квітня 2023 року адвокатом надано наступну правову допомогу ОСОБА_2 : участь 20 квітня 2023 року у судовому засіданні у Дніпровському апеляційному суді у справі № 202/7845/23 ,вартість послуг 2000 ;участь 30 березня 2023 рку у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ,вартість послуг 2 000;складання відзиву та подання відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 ,подану на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року по справі № 202/7845/23 (процесуальний документ), вартість послуг 3000 грн; складання та подання відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану на додаткове рішення від 20 лютого 2023 року по справі № 202/7845/22 (процесуальний документ) ,вартість послуг 3000 грн. Загальна вартість послуг станом на 20 квітня 2023 року склала 10 000 грн.Крім того ,надано додаток № 2 від 17 березня 2023 року , до договору про надання правової допомоги № 1301/23 від 13 січня 2023 року ,зі змісту якого адвокат зобов`язується надати клієнту наступну правову допомогу щодо представництва інтересів ОСОБА_2 у Дніпровському апеляційному суді у справі № 202/7845/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна :вид послуги участь у судовому засіданні,вартість послуги 2 грн;складання процесуальних документів,вартість послуги 3 000 грн (а.с.200).Виходячи з принципу пропорційності ,сума 10 000 грн,підлягає частковому задоволенню та стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача у розмірі 1588 грн (15,88% ) ,а всього підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 2699,60 грн ( 1111,60 грн +1588 грн =2699,60 грн).

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Васюта Крістіна Сергіївна, - задовольнити частково .

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року та додаткове рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно загальною вартістю 16 200 грн ,а саме : 1. телевізор Samsung 32 дюйми,середня вартість якого становить 4000 грн ; 2.ноутбук HP,середня вартість якого становить 2500 грн ; 3.пилисос Ровента,середня вартість якого становить 1500 грн ; 4.морозильна камера LIBERTON ,середня вартість якої становить 4000 грн ; 5.стіл ,середньої вартості 3 000 грн та чотири табурети ,кожний середньою вартістю по 300 грн , а всього 1 200 грн,загальною вартістю 4200 грн .

Поділити в натурі вказане спільне сумісне майно та визнати :

- за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на наступне майно загальною вартістю 10 700 грн : 1. ноутбук HP,середня вартість якого становить 2500 грн; 2. морозильну камеру LIBERTON ,середня вартість якої становить 4000 грн ; 3. стіл, середньої вартості 3 000 грн та чотири табурети ,кожний середньою вартістю по 300 грн ,а всього 1 200 грн, загальною вартістю 4200 грн .

- за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на наступне майно загальною вартістю 5 500 грн : 1. телевізор Samsung 32 дюйми,середня вартість якого становить 4000 грн ; 2. пилисос Ровента, середня вартість якого становить 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_3 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , в рахунок рівності часток суму у розмірі 5 200 (п`ять тисяч двісті ) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_3 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ,судові витрати по сплаті суми судового збору у розмірі 404 ( чотириста чотири ) грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_3 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 588 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_3 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 699 (дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять ) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 02 червня 2023 року .

Судді: