ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6852/23 Справа № 204/7600/22 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син мешкає спільно із нею, та перебуває на її утриманні. Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений даним рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а в умовах збільшення рівня цін, їх недостатньо для матеріального утримання дитини. Крім того вказує, що наразі діти потребують значно більшого догляду та збільшення витрат та навчання та розвиток, оскільки навчання здебільшого проводиться он-лайн, це потребує додаткових коштів для придбання відповідних гаджетів, що потребує чималих коштів. Разом з цим зазначає, що їх донька виявила здібності до гри на музичних інструментах, які вони хочуть розвивати, що також потребує значних матеріальних затрат. Вважає, що відповідач здатен сплачувати аліменти в розмірі 4000 гривень на кожну дитину.

Враховуючи викладене, позивачка просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1600 гривень щомісячно (по 800 гривень на кожну дитину) до досягнення найстаршою дитиною повноліття на 4000 гривень на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, змінено розмір аліментів, визначений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року у справі № 199/4246/16 та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 гривень щомісячно, на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що син у період з 2019 року по 2022 рік проживав разом з батьком та перебував на його повному матеріальному забезпеченні. Також апелянт вказує, що з вересня 2022 року син постійно проживає в Німеччині. Крім того, апелянт вказує на те, що суд не звернув уваги на те, що в період з 2019 по 2022 року відповідач продовжував у повному обсязі сплачувати аліменти на доньку та сина, не зважаючи на те, що останній фактично знаходився на його утриманні. Апелянт також вказує на те, що позивачкою не доведено, що у неї погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я, натомість надані відповідачем докази свідчать про погіршення його здоров`я та матеріального становища.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто аліменти у розмірі 1600 гривень, щомісячно, (по 800 гривень на кожну дитину), до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 14 червня 2016 року.

Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття на 4000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на кожну дитину аліменти у розмірі по 2000,00 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, визначений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року, є набагато нижчим за рівень прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до вимог ст. 192 СК розмір аліментів, зазначено, що визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти у розмірі 1600 гривень, щомісячно, (по 800 гривень на кожну дитину), до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 14 червня 2016 року.

Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, який з 1 січня 2023 року становить 2833 гривні.

Встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_4 , на час розгляду справи виповнилось 17 повних років, а ОСОБА_5 - 9 років.

Врахувавши, що розмір аліментів, визначений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року, є набагато нижчим за рівень прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням того, що дитина відповідно до чинного законодавства України має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, при цьому відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він з будь-яких причин не спроможний сплачувати більший розмір аліментів, ніж встановлений судовим рішенням, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року, та вірно вважав за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі, на кожного, у розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин.

При цьому, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вірно зазначив, що рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що син у період з 2019 року по 2022 рік проживав разом з батьком та перебував на його повному матеріальному забезпеченні, а з вересня 2022 року син постійно проживає в Німеччині, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, останнім ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Твердження апелянта в скарзі про те, що суд не звернув уваги на те, що в період з 2019 по 2022 року відповідач продовжував у повному обсязі сплачувати аліменти на доньку та сина, не зважаючи на те, що останній фактично знаходився на його утриманні, - колегія суддів також вважає безпідставними, з огляду на те, що відповідач із позовом про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів з матері до суду не звертався. А тому вказані твердження є безпідставними.

Доводи апелянта в скарзі про недоведеність позивачкою того, що у неї погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я, натомість надані відповідачем докази свідчать про погіршення його здоров`я та матеріального становища, - колегія суддів вважає необґрунтованими, так як визначений рішенням суду розмір аліментів є набагато нижчим за рівень прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дітей, у твердій грошовій сумі, на кожного, у розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко