Номер провадження 2/754/2567/23
Справа №754/3451/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, у період яких у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалося, а тому вони разом не проживають. Малолітня дочка залишилася проживати з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Але згоди щодо розміру аліментів, які має сплачувати відповідач, сторони не досягли. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Позивачка та представник позивачки у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві представник позивача просить проводити розгляд справи в їх відсутність.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, зазначеному у позові.

Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у фактичних шлюбних стосунках.

У цей період у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Після припинення спільного проживання сторін малолітня ОСОБА_3 залишилася проживати з матір`ю, перебуває на її повному утриманні.

Як встановлено при розгляді справи, відповідач на даний час офіційно не працює, доходу не має.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що сторони на даний час не можуть домовитися щодо порядку та способу надання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров?я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що малолітня дитина перебуває на утримання своєї матері; а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є працездатною особою.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Саме такий розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення потреб дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 17 березня 2023 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 18 квітня 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська