Справа № 638/4524/23
Провадження № 2/638/3151/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 вересня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №60.06.000413 від 27.04.2021 року у розмірі 80539,07 грн, яка складається з: заборгованості по поточному тілу кредиту у розмірі 50 000 грн; заборгованості по поточним відсоткам кредиту у розмірі 1342,47 грн; заборгованості за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості у розмірі 3409,41 грн; простроченої заборгованості по відсоткам кредиту у розмірі 18787,19 грн; заборгованості за розрахункове-касове обслуговування у розмірі 7000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2021 року між сторонами укладено кредитний договір про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок у розмірі 50 000 грн терміном на 24 місяці зі сплатою мінімального щомісячного платежу, який включає сплату процентів у розмірі 35% річних. Кредитні кошти згідно кредитного договору відповідач отримав та використав у повному обсязі, але вчасно їх не повернув та проценти та інші платежі по кредитному договору в повному обсязі не сплатив.

Ухвалою судді 19.05.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, відповідач причин неявки не повідомив, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

27.04.2021 року відповідачем підписана заява про надання кредиту/кредитний договір №60.16.000413. За умовами розділу 13 параметри кредиту овердрафт у розмірі 50000 грн, строк кредиту 24 місяці з пільговим періодом. Також, розділом 13а визначено, що відсоткова ставка в пільговий період становить 0,01% річних, щомісячна комісія за надання кредиту не передбачена, відсоткова ставка 35% річних, сума наданого кредиту становить 50000 грн, плата за супроводження простроченої заборгованості за кредитом/несанкціонованої заборгованості становить 7% на місяць, санкції за порушення зобов`язань за кредитом становлять 7% на місяць від суми простроченої заборгованості + 10 грн щоденно, дата надання кредиту 27.04.2021 рік, дата повного погашення кредиту 26.04.2023 року. Розділом 14 визначено інші умови, зокрема, що в разі отримання кредиту відповідача зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату процентів, нарахованих за користування кредитом в попередньому календарному місяці, частини заборгованості по кредиту та іншої заборгованості згідно із кредитним договором.

Також, представником позивача надано копії тарифів банку, затверджених рішенням тарифного комітету не підписані відповідачем, копію паспорта споживчого кредиту підписану відповідачем 27.04.2021 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 634 ЦК України визначено, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, 27.04.2021 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір та узгоджені всі істотні умови надання кредиту про що свідчить особистий підпис відповідача.

Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується випискою по рахунку.

Як вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно із ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 50 000,00 грн.

За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 000,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поточним відсотками у розмірі 1342,47 грн, заборгованість за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості у розмірі 3409,41 грн, прострочену заборгованість по відсоткам кредиту у розмірі 18787,19 грн.

Так, частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

03.07.2019р. Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

А відтак суд відхиляє посилання представника позивача на тарифи банку, які розміщені на сайті, як доказ узгодження між сторонами умов договору, оскільки вони не містять підпису відповідача.

Також, суд відхиляє посилання представника позивача на паспорт споживчого кредиту виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).

Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №393/126/20 про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Таким чином, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою.

Разом з тим, в даній справі заявою про надання кредиту/кредитний договір №60.16.000413 сторони погодили відсоткову ставку у розмірі 35% річних, плату за супроводження простроченої заборгованості у розмірі 7% на місяць, санкції за порушення зобов`язань за кредитом - 7% на місяць від суми простроченої заборгованості + 10,00 грн. щоденно.

Таким чином, кредитним договором було погоджено розмір процентів за користування кредитом, враховуючи положення ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, а також те, що відповідачем не спростовано існування заборгованості за відсотками, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявності заборгованості за поточним відсотками у розмірі 1342,47 грн, заборгованості за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості у розмірі 3409,41 грн, простроченої заборгованості по відсоткам кредиту у розмірі 18787,19 грн, оскільки погоджені обома сторонами Кредитного договору.

Разом з тим, заява від 27.04.2021 року не містить погодженої умови про сплату позичальником плати за розрахунково-касове обслуговування.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вимоги про стягнення плати за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 7000 грн не знайшли свого підтвердження належними доказами, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2984 грн, позовні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням розміру задоволених вимог на загальну суму 73539 грн 07 коп. відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 2450 грн 72 коп.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 615, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (м.Дніпро, пл.Троїцька, 2, ) заборгованість у розмірі 73539 (сімдесят три тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн 07 коп., яка складається з заборгованості по поточному тілу кредиту у розмірі 50000 грн, заборгованості за поточними відсотками кредиту у розмірі 1342,47 грн, заборгованості за супроводження простроченої заборгованості у розмірі 3409,41 грн, простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 18787,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» суму сплаченого судового збору у розмірі 2450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн 72 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Є.В.Невеніцин