Провадження № 2/712/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Білик О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про примусове виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Акціонерне товариство " Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , діючої також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської обласної державної адміністрації про примусове виселення та зняття з реєстраційного обліку та просить суд примусово виселити відповідачів з квартири за адресою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 20.04.2007 року було укладено іпотечний договір , відповідно до якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

АТ"Альфа Банк"є правонаступником АКБСР "Укрсоцбанк", з яким укладався зазначений договір.

Згідно ст.ст.37,38 Закону України "Про іпотеку" АТ "Укрсоцбанк" було оформлено право власності на вказану квартиру.

Відповідачі втратили право власності на квартиру та відповідно до ст.317 ЦК України втратили і право користування нею.

Незважаючи на відсутність правових підстав для проживання в квартирі колишній власник продовжує користуватись нею та відмовляється добровільно виселятись , що створює перешкоди банку, як власнику майна у вільному користуванні та розпорядженні майном.

У відзиві на позов відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала посилаючись на наступне.

Позбавлення дітей, в інтересах яких вона діє, є грубим порушенням їх законних прав та інтересів як членів сім"ї колишнього власника, що підлягає охороні згідно зі ст. 47 Конституції України, Декларації прав дитини, ст.ст.16,27 Конвенції ООН про права дитини та Європейської конвенції про здійснення прав дітей, а також ст.156 ЖК України, ст.18 Закону України " Про охорону дитинства", ст.ст.3,15 Закону України " Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей".

Відповідачу не було відомо про здійснення реєстрації квартири за банком відповідно до ст. 37,38 Закону України " Про іпотеку", оскільки вона не отримувала повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки рекомендованим листом, та в цей час знаходилась у лікувальному закладі у зв"язку з необхідністю збереження вагітності. Крім того, 05.09.2008 року привтаним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. на підставі ст. 87 ЗаконуУкраїни" Про нотаріат" вчинено виконавчий напис щодо звернення АТ "Укрсоцбанк" стягнення на квартиру АДРЕСА_2 і на підставі виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження. 14.05.2013 року головним державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого напису було призначено СОТ ПП "Аргумент" з метою визначення вартості квартири. А тому, перереєстрація права власності на квартиру в порядку ст.ст.37,38 Закону України " Про іпотеку" відбулася після реалізації банком свого права на звернення стягнення на іпотечне майно шляхом отримання виконавчого напису нотаріуса та звернення його до виконання.

Також вважає, що банк не вправі ставити питання про виселення її з неповнолітніми дітьми із квартири, яка є забезпеченням валютного зобов"язання, квартира є єдиним житлом, її загальна площа не перевищує 140 кв.м., використовується як місце постійного проживання, та з урахуванням вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті".

Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа 21.08.2019 передана в провадження судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О., та ухвалою судді від 25 вересня 2019 року відкрито провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Токовій С.Є.

Увалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.01.2021 року справа прийнята до провадження судді Токової С.Є. та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою від 01 червня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду .

В судове засідання сторони будучи належним чином повідомленими не з"явились .

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 20 квітня 2017 року між АКБСР «Укрсоцбанк»( правонаступником якого є АТ " Альфа-Банк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 895/06-034-232 за умовами якого останній надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в розмірі 89 100 швейцарських франків на придбання квартири АДРЕСА_2 , зі сплатою 9,20 % річних, щомісячним погашенням, з кінцевим терміном повернення кредиту - до 19 квітня 2032 року.

На забезпечення виконання умов указаного кредитного договору 20 квітня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір № ІД 895/06-034-232, за умовами якого остання передає банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом п. 4.5.3 Іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Додатковою угодою № 1 до Іпотечного договору внесено зміни та доповнення до п. 1.3 статті 1 Іпотечного договору та викладено його в наступній редакції: «1.3. Вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 365 873 грн, що за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 87 056,23 швейцарських франків на момент підписання цього договору».

22 березня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний-центр» Діденко О.П. на підставі рекомендованого повідомлення про вручення від 14 грудня 2018 року, повідомлення про звернення стягнення від 12 грудня 2018 року, договору кредиту від 20 квітня 2007 року, та іпотечного договору від 20 квітня 2007 року - прийнято рішення № 46101086 про проведення державної реєстрації права приватної власності АТ «Укрсоцбанк» на зазначене нерухоме майно.

У зв`язку з ліквідацією АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», протоколом № 4/2019 загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено передавальний акт та вирішено визначити, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в Передавальному акті, виникає в АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.

З огляду на викладене, 6 лютого 2020 року представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до державного реєстратора Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права приватної власності на спірну квартиру.

Рішенням указаного державного реєстратора № 51040966 від 9 лютого 2020 року проведено державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

На час розгляду справи, загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на Акціонерне товариство"Сенс-Банк", що підтверджується витягом з реєстру банків ( т.2 а.с.124)

Згідно з довідкою Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради № 7106-01-10 від 02.04.2019 року у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.02.2008 р.; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.03.2019 року по теперішній час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06.02.2008 року по теперішній час; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 07.03.2014 року по теперішній час. ( т.1 а.с.8).

07.08.2019 року банк направив на адресу відповідачів вимогу про добровільне виселення, в якій зазначив, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» банк 14.03.2019 року задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка знаходилась в іпотеці банку відповідно до умов Іпотечного договору. Керуючись ст. 391 ЦК України, банк вимагає добровільно звільнити всіма мешканцями вказане житлове приміщення, зі зняттям всіх мешканців з реєстраційного обліку, а також звільнити приміщення від особистих речей. У випадку невиконання вимоги добровільно, банк звернеться до суду та органів державної виконавчої служби для здійснення примусового виселення.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї власності, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян , інтересам суспільства , погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положенням статті 47 Конеституції України кожен має право на житло. Держава створює умови , за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою або органами місцевого самоврядування безоплатну або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на березень 2019 року) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 зверталась до суду із позовом до АТ "Альфа-Банк , державного реєстратора Діденка О.П., комунального підприємства " Реєстраційний центр" , третя особа без самостійних вимог на стороні банку - державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, скасування запису про право власності, поновлення відомостей про право власності.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 07 травня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено. При цьому, суд встановив, що спірна квартира була придбана за рахунок кредитних коштів в іноземній валюті, ця квартира була і є єдиним житлом боржниці ОСОБА_1 , а площа такої квартири дозволяє віднести її до житла, звернення стягнення на яке, в тому числі й шляхом реєстрації іпотекодержателем за собою права власності у позасудового порядку - не відповідало вимогам вищевказаного Закону.

Проте, відмовив у задоволенні позову з підстав невірно обраного способу захисту.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом 1 місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду, відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового кодексу України

Слід зазначити, що особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо:

- договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку;

- договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Порядок виселення осіб із займаного приміщення визначеноі Житловим кодексом України.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. У такому разі виселення є підставою для надання відповідним особам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» внесено зміни до ст. 109 Житлового кодексу України, згідно з якими виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Звертаючись до суду з указаним позовом позивач АТ " Укрсоцбанк" просив примусово виселити відповідачів із квартири АДРЕСА_2 ; зняти відповідачів з реєстраційного обліку та зобов"язати відповідачів звільнити житлове приміщененя.

Між тим, виходячи з вимог ст. 109 ЖК України, виселення відповідачів без надання їм жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання буде суперечити чинному законодавству.

В даному випадку, банк як новий власник житла , який набув на нього права власності в позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі ст. 391 ЦК України просить суд захистити його право власності шляхом зняття з реєстрації відповідачів, яке як вказувалось вище залежить від вирішення питання щодо права власності чи права користовуання відповідачів спірним житлом.

Що стосується вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення, однак, виселення є категорією житлового законодавства, а тому при розгляді справи предметом доказування є втрата житлового права або взагалі його відсутність.

Предметом позову є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном і таке усунення шляхом зняття з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування цієї особи жилим приміщенням відповідно до житлового чи цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених Законом і загальними принципами міжнародного права . Поняття « майно » в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення , яке не обмежується правом власностін на фізичні речі та є незалежним від класифікації в національному законодавстві. Право та інтерес теж по суті захищаються статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

У рішенні від 07 липня 2011 року у справі « Сєрков проти України« , ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом уведення в дію « законів».

Аналогічний принцип закріплено і у національному законодавстві, а саме у статті 2 ЦПК України, згідно з частиною другої якої суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватись завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у цивільному процесі. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст. 5 ЦПК України) .

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який , зокрема передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключати ризик свавілля.

Підставою для звернення до суду в даному випадку стало невиконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , а в подальшому звернення стягнення на майно, яке було передано в іпотеку за договором забезпечення кредиту та реєстрація за банком права власності на нього.

Не дивлячись на те, що представник позивача вказувала в позові правову підставу позову ст. 391 ЦК України, суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин ст. 109 ЖК України , яка закріплює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення.

За таких умов відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, поскільки позивачем не доведено наявності в нього права на застосування обраного ним способу захисту своїх прав.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позовна вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є похідною від вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 334, 346, 386, 391 ЦК України, Законами України «Про іпотеку», «;Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про примусове виселення та зняття з реєстраційного обліку - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий : С.Є. Токова