ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4497/23 Справа № 175/3972/22 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т.С. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування (далі ПрАТ СК Альфа страхування) про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 12 серпня 2022 року між нею та відповідачем був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автомобіля «Suzuki Jimny», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві приватної власності. Страхова сума за договором складає 800 000 грн. 02 вересня 2022 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав незначних механічних пошкоджень. Листом від 08 листопада 2022 року страхова компанія відмовила їй у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на порушення умов договору, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не мала посвідчення водія відповідної категорії, що не відповідає дійсності, оскільки вона мала відповідне посвідчення водія, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ СК Альфа страхування на її користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 15 992,10 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа страхування» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування у розмірі 15992,10; стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. (а.с.68-70).

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року стягнуто з відповідача судовий збір.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ПрАТ СК Альфа страхування звернулися з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що строк дії посвідчення водія ОСОБА_1 закінчився 19 червня 2021 року, а тому на неї не поширюється дія норми пп.1 п.1 постанови КМУ №184 від 03 березня 2022 року і вона не може бути допущена до керування транспортним засобом на період воєнного стану. Зазначали, що позивачкою не надано жодного документа в підтвердження проведення та оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу. Вказували, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачкою, не може бути покладено на них в повному обсязі, оскільки сума є надмірно завищеною, не відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. (а.с.76-81).

Позивачка своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористалася.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 15 992,10 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , позивачка ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу Suzuki Jimny, державний номерний знак НОМЕР_1 .

12 серпня 2022 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» - страховик та ОСОБА_1 страхувальник, уклали договір № 330.0000600.214.9217 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу «Suzuki Jimny», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 02 вересня 2022 року о 13 год 20 хв у м.Дніпро, пров.Південний, буд. 3, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Suzuki Jimny, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом з місця стоянки, здійснила зіткнення з транспортним засобом BMW X1, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 -транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4 .

Згідно з рахунком СТО ПП «Аеліта» на оплату №6431 від 05 вересня 2022 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Suzuki Jimny складає 15992,10грн.

Відповідно до листа ПрАТ «СК «Альфа страхування» 1277.206.22.01-002784.10 від 08 листопада 2022 року, було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій мав право керувати транспортним засобом, але фактично на дату події не мав посвідчення водія відповідної категорії.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки ОСОБА_1 02 вересня 2022 року мала право керувати транспортним засобом за наявності у неї посвідчення водія України, строк дії якого закінчився 19 червня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства України. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив правовий висновок про те, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У інших випадках невиконання стороною умов договору вказує про порушення договірних зобов`язань, взятих на себе в момент укладення договору, та може бути предметом судового розгляду.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

12 серпня 2022 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» - страховик та ОСОБА_1 страхувальник, уклали договір № 330.0000600.214.9217 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу «Suzuki Jimny», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, у відповідача ПрАТ «СК «Альфа страхування», як страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами укладеного між сторонами договору.

02 вересня 2022 року мало місце ДТП, винною у якій було визнано позивачку та внаслідок якої було пошкоджено належний позивачці автомобіль.

Згідно з рахунком СТО ПП «Аеліта» на оплату №6431 від 05 вересня 2022 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Suzuki Jimny складає 15992,10грн.

Підстави для відмови у здійсненні страхових виплатах або страхового відшкодування визначено у статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування».

ПрАТ «СК «Альфа страхування», було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій мав право керувати транспортним засобом, але фактично на дату події не мав посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно з вимогами Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

На момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом маючи посвідчення водія, строк дії якого закінчився 19 червня 2021 року.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС (далі - Єдиний державний реєстр МВС) і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Обмеженим правом керування транспортним засобом є заборона перевищувати швидкість 70 кілометрів на годину.

Згідно із п.25-1 вказаного вище Положення, обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.

Із системного аналізу наведених вище норм можна дійти висновку, що документ посвідчення водія не є тотожним поняттям права на керування транспортним засобом, а лише підтверджує відповідне право. При цьому, якщо з якихось причин такий документ є зіпсованим чи простроченим, це не означає автоматично, що особа також позбавлена права на керування, вона лише має замінити документ.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Згідно п. 1 ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану, особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

Таким чином, ОСОБА_1 02 вересня 2022 року мала право керувати транспортним засобом за наявності у неї посвідчення водія України, строк дії якого закінчився, та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що строк дії посвідчення водія ОСОБА_1 закінчився 19 червня 2021 року, а тому на неї не поширюється дія норми пп.1 п.1 постанови КМУ №184 від 03 березня 2022 року і вона не може бути допущена до керування транспортним засобом на період воєнного стану, є хибними, з огляду на вище викладене.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано жодного документа в підтвердження проведення та оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу, з врахуванням того, що у виплаті страхового відшкодування було відмовлено саме з підстав того, що водій мав право керувати транспортним засобом, але фактично на дату події не мав посвідчення водія відповідної категорії, відхиляються. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, згідно з рахунком СТО ПП «Аеліта» на оплату №6431 від 05 вересня 2022 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Suzuki Jimny складає 15992,10грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача несплачене страхове відшкодування у розмірі 15992,10.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі«East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі №200/10535/19-а вказано, що: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Згідно із частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У матеріалах справи міститься ордер на надання правничої допомоги АЕ №1106216, договір про надання професійної правничої допомоги №06/12/22-1 від 06.12.2022 року, рахунок №42/2022 від 06 грудня 2022 року та копія квитанції № 88К9-Т9ЬТ-4ВЕ3-27АЕ від 07 грудня 2022 року, згідно з якою позивачка понесла витрати у розмірі 10 000 грн.

Суд першої інстанції з врахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, та доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Альфа страхування залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта