Справа №443/453/23
Провадження №2/443/279/23
РІШЕННЯ

іменем України

18 травня 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області, у якому просить визнати за нею право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , позначений на плані «А-1», загальною площею 34,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, зокрема увійшла частина квартири АДРЕСА_2 , та гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , крім позивача були також відповідачі по справі, однак останні спадщину після смерті батька спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способом. Натомість позивач, після смерті чоловіка звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, та позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_2 . 15.07.2019 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , однак нотаріус відмовив у його видачі, узв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Відтак, позивач змушена звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 02.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. в строк до 15.05.2023 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №76/2019, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.05.2023 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. надіслано копію спадкової справи №76/2019, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило, та не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якої просить розглянути справу та винести рішення за наявними в ній матеріалами. Також просить розглянути справу без участі їхнього представника.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , 21.01.1967 року у Гніздичівській селищні раді Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , 1941 року народження та ОСОБА_5 , 1944 року народження (а.с.6, 75).

Як видно із свідоцтва про народження серія № НОМЕР_3 , виданого повторно на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Як вбачається із довідки про зміну прізвища одного з членів подружжя або життєвих партнерів, який перекладений з німецької мови на українську, 06.09.2001 року відбулася зміна прізвища було ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало «Кенігер» Оксана Василівна (а.с.50-53).

Предметом спору у даній справі є гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , що підтверджується такими доказами:

-рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради №190 від 13.07.1979 року, актом виносу в натурі меж земельної ділянки від 27.09.1979 року, будівельним паспортом земельної ділянки, планом земельної ділянки № НОМЕР_5 від 20.09.1979 року, відповідно до яких вирішено дозволити ОСОБА_4 будівництво гаражу в загальному масиві в АДРЕСА_3 , площею 24 кв.м. (а.с.12-15);

-наказом відділу містобудування та архітектури Ходорівської міської ради Львівської області №52 від 16.12.2022 року, витягом з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відповідно до яких об`єкт нерухомого майна «Гараж», користувачем якого являється ОСОБА_1 , присвоєно адресу: АДРЕСА_4 (а.с.16-17);

-технічним паспортом, виготовленим на замовлення ОСОБА_1 (а.с.19-24), відповідно до якого гараж № НОМЕР_1 , який розташований по АДРЕСА_1 має наступні характеристики: А-1 Гараж, площа основна 34,4 кв.м..

Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України від 1липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, котрі викладено у Постанові №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими внесеними змінами та доповненнями).

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи та письмовими доказами, які зазначені вище встановлено, що спірний гараж АДРЕСА_5 , дійсно на праві власності належав ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 24.04.2017 року (а.с.9, 67).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на гараж АДРЕСА_5 .

Відповідно до довідки ОСББ «Залізничник-Троянда» м.Ходорів, вул.16 Липня, 5, ОСОБА_4 до смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 . Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_1 , 1944 року народження. Заповіт від імені померлого у міськвиконкомі не посвідчувався (а.с.68).

Оскільки ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіту не залишав, а відтак спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що крім позивачки, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , були його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вони спадщину у жоден із передбачених законом способів не прийняли.

Натомість ОСОБА_1 , 26.06.2019 року звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66), внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №76/2019 (а.с.65-80).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №76/2019, із заявою про прийняття спадщини після смерті - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталася тільки позивачка.

09.10.2019 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на частини частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.10, 79).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно.

Однак, постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. №24 від 15.07.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно (а.с.11).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Одночасно, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо нерухомого майна гараж АДРЕСА_5 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало померлому ОСОБА_4 (спадкове майно), перешкоджає їй в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, оскільки позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на гараж № НОМЕР_1 , позначений на плані «А-1», загальною площею 34,4 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка