№ 207/3520/15-ц
№ 6/207/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Єрмаковій Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області рішенням від 27.10.2015 року по справі № 207/3520/15 вирішив стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості по кредитному договору № 003- 03510-300710 від 30.07.2010 року та судові витрати.

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалою від 22.11.2022 року по справі № 207/3520/15 замінив стягувана ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому листі № 207/3520/15 на ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Оскільки рішення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 207/3520/15 було ухвалено 27.10.2015 року, а строк пред`явлення до примусового виконання рішення суду на даний час сплинув (згідно інформації з АСВП відсутні відкриті виконавчі провадження).

17.04.2020 року були проведені електроні торги по лоту №GL4N015727, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором №003-03510-300710 від 30.07.2010 року, укладеними між AT «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

За результатами проведення електронних торгів по лоту №GL4N015727 було оголошено переможцем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», що підтверджується протоколом електронних торгів № UA- ЕА-2020-03-27-000001-Ь від 17.04.2020 року.

За умовами проведення електронних торгів по лоту № GL4N015727, переможець електронних торгів зобов`язується провести повний розрахунок (1611610,66 грн.) не пізніше 18 робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону та підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу протягом 20 робочих днів з дня наступного за днем формування протоколу електронних торгів.

27.04.2020 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту №GL4N015727 TOB «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на платіжні реквізити AT «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 1611610,66 грн. з призначенням платежу: «За придбання активів згідно протоколу № UA-EA-2020-03-27-000001-b від 17.04.2020 року лот № GL4N015727, що підтверджується платіжним дорученням № 272 від 27.04.2020 року. Здійснювати буд-які дії, в утому числі пред`являти до виконання виконавчі документи відповідно до процесуального законодавства наділений виключно стягувач за даним виконавчим документом.

22.11.2022 року на підставі вищевикладеного Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалою замінив ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у виконавчому листі № 207/3520/15.

Стягувач у справі №207/3520/15 до 22.11.2022 не був замінений на ТОВ «ФК «Профіт Капітал», тому останнє не було наділено правом звертатися до суду із заявами пов`язаними із примусовим виконанням вищезазначеного виконавчого документу, оскільки не перебував у статусі стягувача.

Не будучи заміненим як стягувачем у виконавчому документі ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не мав змоги пред`явити його до примусового виконання. Саме тому пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання стався не з вини стягувача ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а пов`язаний виключно із процесуальною необхідністю заміни стягувача та в подальшому реалізацією процесуальних повноважень стягувача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент ухвалення рішення, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання було встановлено один рік.

З огляду на зміст Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Встановлення відповідних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників виконавчого провадження та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» певних процесуальних дій. Інститут строків як в цивільному судочинстві, так і у виконавчому провадженні сприяє досягненню юридичної визначеності у даних правовідносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся за виконанням судового рішення, відносини стають стабільними.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» 03 квітня 2008 року, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціювання правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та право застосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

У ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідних дій стягувачем, тоді як правомірність очікування виконання рішення суду цілком залежала від дій стягувача щодо отримання та пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку. Законодавець обмежив строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260, 261, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.О.Бистрова