Єдиний унікальний номер 336/225/22
провадження номер 2/336/504/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.06.2023 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Нечаї О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Водоканал» в особі представника Герасименко О.В., 31.12.2021 засобами поштового зв`язку, звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що відповідачі зареєстровані і проживають за адресою АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з водопостачання і водовідведення, особовий рахунок на які за № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, а тому за період з 01.09.2018 по 30.11.2021 утворилась заборгованість по оплаті за водопостачання і водовідведення в сумі 22 349,85 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 67, 68 ЖК позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по оплаті за водопостачання і водовідведення та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням від 20.06.2022 позовні вимоги були задоволені, стягнуто в солідарному порядку з відповідачів заборгованість в розмірі 23 130,65 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 26.09.2022 заочне рішення від 20.06.2022 було скасовано за заявою ОСОБА_2 та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, шо при розгляді справи просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, інших відзивів, заяв та клопотань не надходило.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до п. 2.2 статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 06.03.2018 розпорядженням Запорізького міського голови, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень.

На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від жовтня 1999 року, начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст.ст. 19 - 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Послуги з централізованого водопостачання і водовідведення відносяться до комунальних послуг.

Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг.

Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі зареєстровані і проживають за адресою АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з водопостачання і водовідведення, особовий рахунок на які за № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, а тому за період з 01.09.2018 по 30.11.2021 утворилась заборгованість по оплаті за водопостачання і водовідведення в сумі 22 349,85 грн.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору .

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

КП «Водоканал» надавав відповідачам як споживачам за адресою проживання послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовились.

На підставі ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач постачає воду і здійснює прийняття стоків в комунальну каналізацію споживачам. Однак, відповідачі оплату за послуги КП «Водоканал» не вносять в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Тому, є підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та застосування наслідків такого пропуску, слід зазначити наступне.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції (далі Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно достатті 256 ЦК України,позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше регулятивне, друге охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01.09.2018. До суду позивач звернувся 31.12.2021.

30.03.2020 Верховна Рада прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

З урахуванням зазначеного, застосуванню підлягає строк позовної давності, щодо платежів, які мали бути сплачені до 02.04.2017.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору 2 270 грн., що підтверджено квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, , р/р НОМЕР_2 ) заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення в сумі 22 349,85 грн. та з кожного судовий збір в сумі 757,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя