Справа №:755/7909/22
Провадження №: 2/755/211/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву про самовідвід судді Марфіної Н.В. від розгляду цивільної справи №755/7909/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

у с т а н о в и в:

24.08.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022 року справі присвоєний єдиний унікальний номер 755/7909/22 та передано в провадження судді Чех Н.А.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду «Щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ» №157 від 28.04.2023 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 року справу передано в провадження судді Марфіної Н.В.

Ознайомившись 07.06.2023 року з матеріалами справи №755/7909/22 у порядку підготовки її до судового розгляду, а також зі змістом рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року ухваленим під головуванням судді Марфіної Н.В. у справі №755/16323/21 головуючою у справі суддею Марфіною Н.В. заявлений самовідвід від розгляду цієї справи.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заявленого самовідводу і загалом у цьому питанні покладається на розсуд суду.

Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явились, до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, однак таке клопотання залишене судом без задоволення, оскільки із його додатків не вбачається, що адвокат Калінчук В. є представником будь-якого з учасників справи №367/3073/19, яка розглядається Ірпінським міським судом Київської області, окрім того згідно норм ЦПК неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши зміст заявленого самовідводу, матеріали справи та зміст рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року ухваленим під головуванням судді Марфіної Н.В. у справі №755/16323/21, суд приходить до висновку про необхідність задоволення самовідводу та передачі справи для визначення іншого судді у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу.

Статтею 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За змістом ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ст. 41 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 згідно судового наказу від 27.08.2019 року, шляхом скасування стягнення на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що під головуванням судді Марфіної Н.В. Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалене рішення від 10.03.2020 року у справі №756/12931/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення аліментів за минулий час.

Крім того встановлено, що під головуванням судді Марфіної Н.В. Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалене рішення від 21.02.2022 року у справі №755/16323/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

У справі №755/16323/21 позивачка ОСОБА_2 прохала зменшити розмір аліментів утримуваних з позивачки згідно наказу від 27.08.2019 року шляхом скасування стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/16323/21 від 21.02.2022 року під головуванням судді Марфіної Н.В., у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.

Отже, суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вже приймала участі у вирішенні аналогічного спору між сторонами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 у справі №755/7909/22, обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що твердження відповідача про необхідність проживання доньки ОСОБА_4 разом із ним базуються на наявності змін до нотаріально посвідченого договору від 23.09.2016 року, згідно з яким ОСОБА_4 повинна проживати із ОСОБА_3 . Однак неодноразово в судових інстанціях було доведено протилежне. А саме, наявні зміни до договору про визначення місця проживання дітей не беруться до уваги, оскільки Київським апеляційним судом 22.09.2016 року була затверджена мирова угода відповідно до якої ОСОБА_4 проживає із матір`ю ОСОБА_2 . Всі ж зміни до вказаної мирової угоди відбуваються згідно закону. Аналогічна позиція висловлена в постанові Київського апеляційної суду від 03.12.2021 року.

Поряд із цим, вирішуючи справу №755/16323/21 суддею Марфіною Н.В. досліджувався зміст ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року у справі №756/9263/15-ц про затвердження мирової угоди, якою місце проживання ОСОБА_6 визначене за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_3 , а місце проживання ОСОБА_4 визначене за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_5 , а також зміст нотаріально посвідченого договору від 23.09.2016 року про внесення змін до договору щодо здійснення батьками прав та про визначення місця проживання дітей від 13.06.2016 року, яким сторони погодили, що місцем проживання спільних дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є місце проживання (реєстрації) батька - ОСОБА_3 .

За результатами наданої судом оцінки вказаним доказам суд у справі №755/16323/21, з огляду на дати їх ухвалення/укладення вказав, що у даному випадку встановленими є обставини про те, що за останньою домовленістю сторін, що оформлена у вигляді нотаріально посвідченого договору від 23.09.2016 року, колишнє подружжя погодило місце проживання дітей, у тому числі доньки ОСОБА_4 , разом із батьком.

Отже, в іншій справі суддя Марфіна Н.В. надала оцінку доказам на які позивачка посилається зокрема і у цій справі №755/7909/22, й надання іншої оцінки тим самим доказам тим самим складом суду не є можливим, що фактично призведе до порушення принципу змагальності сторін та можливості доведення перед судом належності відповідних доказів для підтвердження вимог і заперечень, адже вирішальним при розгляді спору про припинення стягнення аліментів є підтверджений факт проживання дитини із тим з батьків з якого стягнуті аліменти на утримання цієї дитини.

Положеннями ст. 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Вимога безсторонності згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Булах проти України», «Салов проти України» та ін.) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що даний склад суду при розгляді цієї справи фактично обмежений власними оцінками доказів наданими ним в іншій аналогічній справі за участі тих самих осіб, суд вважає, що заявлений самовідвід підлягає до задоволення, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 41, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заявлений головуючою у справі суддею Марфіною Н.В. самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва Марфіну Наталю В`ячеславівну від розгляду цивільної справи №755/7909/2 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Цивільну справу №755/7909/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитинипередати для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 07.06.2023 року.

Суддя -