Ухвала

18 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 357/174/21

провадження № 61-5354ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пасенюка Кирила Олександровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2022 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 19 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області в особі Сухоліського старостинського округу № 7, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними рішень, визнання недійсним державного акту на право власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору дарування, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання відшкодування шкоди в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області в особі Сухоліського старостинського округу № 7, Головного управління Держгеокадастру

у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Київській області), в якому просив суд:

- визнати недійсним рішення Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 7-43 від 11 вересня 2007 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та припинення користування земельними ділянками» у частині пункту 52: «Передати безкоштовно

у приватну власність земельну ділянку 0,15 га ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_1 , земельна ділянка розташована в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства, обслуговування житлового будинку та господарських споруд»;

- визнати недійсним рішення Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області 11 сесії 5 скликання № 11-63/11 від 27 березня 2008 року в частині про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 493143 виданий на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів за № 52, скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акту;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Обухівською районною державною нотаріальною конторою Київської області 07 липня 2010 року за № 1-1315 на ім`я ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 14 квітня

2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори

Малькевич Л. В., зареєстрований за № 2461;

- визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :03:005:0051, власником якої рахується ОСОБА_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 здійснити демонтаж огорожі частини на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_3 та зобов`язати не чинити перешкод позивачу у користуванні зазначеною частиною земельної ділянки;

- зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати в натурі заподіяну ним шкоду знесенням житлового будинку АДРЕСА_3 , шляхом передачі позивачеві речі такого ж роду і такої ж якості, а саме: житлового будинку з технічними параметрами, які мав житловий будинок № 99 на момент знесення його відповідачем, які відображені у технічному паспорті від 27 липня 2015 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 10 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області в особі Сухоліського старостинського округу № 7, ГУ Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору дарування, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, усунення перешкод

у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання відшкодування шкоди

в натурі задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 7-43 від 11 вересня 2007 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та припинення користування земельними ділянками» у частині пункту 52 «Передати безкоштовно

у приватну власність земельну ділянку 0,15 га громадянину ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_1 , земельна ділянка розташована в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства, обслуговування житлового будинку та господарських споруд».

Визнано недійсним рішення Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області 11 сесії 5 скликання № 11-63/11 від 27 березня 2008 року в частині про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 .

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 4933143 виданий на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований

у книзі записів реєстрації державних актів № 52, скасовано державну реєстрацію зазначеного державного акту.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Обухівською районною державною нотаріальною конторою Київської області 07 липня 2010 року за № 1-1315 на ім`я ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 14 квітня

2011 року, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори

Малькевич Л. В., зареєстрований за № 2461.

Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :03:005:0051, власником якої рахується ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж огорожі частини на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 6 356,00 грн.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати шкоду в натурі відмовлено.

У задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Київській області відмовлено.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2022 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Іллінського О. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 10 червня 2022 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2022 року залишено без змін.

12 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвоката Пасенюк К. О. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду

із касаційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2022 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого

2023 року (надійшла до суду 14 квітня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У клопотанні про поновлення строку подачі касаційної скарги представник заявника зазначає, що копію оскаржуваної постанови заявник не отримував, з текстом постанови Київського апеляційного суду заявник ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень

13 березня 2023 року. Представник заявника також зазначає, що

ОСОБА_1 з січня 2022 року перебуває за межами України, що підтверджено доказами.

Дослідивши клопотання представника заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника заявника про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 12 712,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у повному розмірі.

Як вбачається з касаційної скарги, заявник оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції у повному обсязі, при цьому не вказує в касаційній скарзі, що він оскаржує судові рішення лише в частині задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2021 році та заявляв вісім позовних вимог немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (відповідно ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, заявник оскаржує рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанції у повному обсязі, а не в частині, про що зазначає в касаційній скарзі, то заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 816,00 грн (судовий збір за вісім позовних вимог немайнового характеру - 7 264,00 грн (908,00*8=7 264,00 грн), судовий збір за подачу касаційної скарги - 7 264,00*200%= 14 528,00 грн; сплачено судового збору - 12 712,00 грн; доплата судового збору - 14 528,00-12 712,00=1 816,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Пасенюка Кирила Олександровича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Пасенюку Кирилу Олександровичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пасенюка Кирила Олександровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2022 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 19 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 рокузалишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць