Провадження № 2/761/971/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 липня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Бражніченко І.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, згідно з якою позивач просила суд: визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв.м., житлова площа 22,1 кв.м., зареєстрованої за ОСОБА_3 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36842375 від 31.08.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з відповідачем, ОСОБА_3 , з 23 грудня 1998 року по 02 липня 2019 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис №1162. Шлюб розірвано Святошинський районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 205. За час перебування в шлюбі нами була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 59.2 кв .м., житлова площа 22,1 кв.м., на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва серія та номер:29-2801/2015-2, виданого 28.01.2015 року товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал», довідки фонду фінансування будівництва виду, А «Старокиївський», серія та номер: 276, видана 29.05.2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Капітал», Акту прийняття-передачі об`єкту інвестування, серія та номер: 203, виданого 04.07.2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельні Мережі». Право власності зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36842375 від 31.08.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною. Всі правовстановлюючі документи на спірну квартиру знаходяться у відповідача. Вказана квартира зареєстрована на ім`я відповідача - ОСОБА_3 .

У позовній заяві зазначено, що відповідач завжди визнавав за позивачем право на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , проте мав намір сплатити їй вартість цієї частини квартири з метою залишити квартиру собі, проте ніяк не міг визначитися з розміром вартості 1/2 частина спірної квартири. Кошти так виплачені і не були. В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача стосовно визнання за права власності на свою частку квартири, проте він категорично відмовив, заявивши, що квартира оформлена оформлено на його ім`я і він є єдиним власником майна, а сплатити вартість 1/2 частини квартири у нього немає коштів, а тому позивач вважає, що відповідач ухиляється добровільно вирішити питання щодо оформлення її права власності на 1/2 частину квартири, як на майно придбане в шлюбі, в нотаріальній конторі, і не визнає за нею цього права, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2022 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що у період з 23 грудня 1998 року по 02 липня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією Свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва від 23 грудня 1998 серії НОМЕР_1 про що зроблено актовий запис № 1162 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлянні юстиції у місті Києві від 02.07.2019 серії НОМЕР_2 .

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №316574761 від 01.12.2022, що 28.08.2017 за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59.2 кв .м., житлова площа 22,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва серія та номер:29-2801/2015-2, виданого 28.01.2015 року товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал», довідки фонду фінансування будівництва виду, А «Старокиївський», серія та номер: 276, видана 29.05.2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Капітал», Акту прийняття-передачі об`єкту інвестування, серія та номер: 203, виданого 04.07.2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельні Мережі» та ОСОБА_3 .. Право власності зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36842375 від 31.08.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно положення ч.3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Положеннями ч.1 ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Отже, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до п. п. 22, 23, 25 Постанови пленуму Верховного суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилам встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані. Спільною сумісне власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири.

Водночас, як роз`яснила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 року по справі № 372/504/17, презумпція спільності права власності подружжя на майно може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вищевказане майно, а саме квартира АДРЕСА_1 було набуто та зареєстровано на ім`я відповідача під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з позивачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, провадження № 12- 304гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс 18.

За вказаних обставин, враховуючи що спірне майно набуте подружжям під час шлюбу, а доказів того, що спірна квартира була придбана в період шлюбу за власні кошти відповідача відсутні, тому суд прийшов до висновку, що вищенаведена квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя підлягає поділу між сторонами шляхом визнання за кожним з ним права власності на 1/2 частину цього майна.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12529,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 355, 368, 1051 ЦК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 12, 13, 16, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 12529,10 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено: 31.07.2023.

Суддя: