Справа № 369/5509/23
Провадження №2-з/369/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити її позов шляхом заборони відчуження транспортного засобу - автомобіля марки ACURA, модель RDX, 2299 куб.см., 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 01.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено (зареєстровано) шлюб Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 01.10.2016 року було складено відповідний актовий запис № 2622 та видано свідоцтво про шлюб за серією НОМЕР_2 (копія додається).

Під час шлюбу в ОСОБА_1 з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 , про що 22.03.2019 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було складено (зроблено) відповідний актовий запис № 46 та видано свідоцтво про народження за серією НОМЕР_3 .

На момент подання заяви про забезпечення позову між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, набутого під час шлюбу, з огляду на що ОСОБА_1 звертатиметься до Києво-Святошинського районного суду Київської області з відповідною позовною заявою про поділ майна.

Спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є як об`єкти рухомого (транспортні засоби), так і нерухомого майна, а саме: автомобіль марки ACURA, модель RDX, 2007 року випуску, колір - ЧОРНИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип загальний легковий - загальний універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_4 (зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ); автомобіль марки MINI, модель ONE, 2006 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 (було зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , відчужений ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_1 ); квартира, загальною площею 72,2 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 ); Нежитлове приміщення № 167 (сто шістдесят сім), загальною площею 4,3 кв.м., що розташоване за адресою: цокольний поверх, літера «А», АДРЕСА_2 (зареєстроване на ім`я ОСОБА_1 ).

Заявник вказує, що все вище наведене майно придбане в період офіційно зареєстрованого шлюбу.

Зважаючи на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з грудня 2022 року фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, шлюб є формальним та не несе за собою ніякого емоційного навантаження. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не сплачує. ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 з пропозицією укласти договір про поділ майна та договір, яким би було вирішено основні питання щодо проживання та утримання спільної дочки. Вказана пропозиція була проігнорована ОСОБА_3 , з огляду на що ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_3 про звернення з позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів до суду. Питання щодо визначення місця проживання дитини й поділ майна подружжя позивач намагалася вирішити з відповідачем в позасудовому порядку, шляхом підписання відповідних договорів, однак жодної відповіді на надіслані проекти договорів Відповідач не надав.

27.03.2023 року після того, як ОСОБА_3 дізнався про подання позивачем позову про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, продав автомобіль марки MINI, модель ONE, який був придбаний подружжям в Італійській Республіці (документи, що підтверджують зміну власника автомобіля - додаються), про що, ОСОБА_1 як співвласник цього транспортного засобу дізналась лише після того, як страхова компанія надіслала їй повідомлення про припинення договору страхування автомобіля.

Крім того, здійснюючи пошук інформації, що перебуває в публічному доступі, Позивач дізналась, що Відповідач виставив оголошення про продаж другого авто на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 (роздруківка додається). Зокрема, відповідно до оголошення ОСОБА_5 продає авто Acura RDX Tech 2007 за 8 900 $.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що майно було придбане в період зареєстрованого шлюбу та відповідно до положень чинного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя, без згоди ОСОБА_1 відчужив один транспортний засіб та має намір відчужити другий. Поведінка Відповідач очевидно свідчить про порушення ним принципу добросовісності, права власності ОСОБА_1 . Також повідомляємо, що дізнавшись про такі недобросовісні дії, спрямовані на позбавлення ОСОБА_1 права власності та права на мирне володіння її майном, ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до ОСОБА_3 із приводу того, що вона не надає згоди щодо відчуження транспортних засобів (копія додається). Крім того, адвокат Дубчак Леся Сергіївна звернулась до Головного сервісного центру МВС із листом щодо "Ненадання згоди ОСОБА_1 щодо перереєстрації чи зняття з реєстрації, відчуження зареєстрованих за чоловіком ОСОБА_3 транспортних засобів без згоди іншого з подружжя" вих. № 46/04/23 від 04.04.2023 року (копія додається). Однак з огляду на те, що транспортний засіб ACURA, модель RDX, 2007 року випуску, офіційно зареєстрований за ОСОБА_3 , таке повідомлення може бути не враховане при здійсненні операції з перереєстрації транспортного засобу.

Зважаючи на те, що право власності на транспортний засіб зареєстроване офіційно за ОСОБА_3 , з огляду на оприлюднення оголошення про продаж транспортного засобу, небажання ОСОБА_3 здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя в добровільному порядку є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 може відчужити спірне майно без відома та згоди ОСОБА_1 .

Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення: просимо не застосовувати зустрічне забезпечення у зв`язку з тим, що будь-які ризики, які б тягнуло забезпечення позову для ОСОБА_3 , про яке ОСОБА_1 просить суд, відсутні.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з відсутністю сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 році у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначена правова позиція була багаторазово підтверджена Верховним Судом у справах, де суди дійшли висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову (постанови від 15.07.2021 року, провадження № 61-8468ав21 та від 30.06.2021 року у справі № 523/11320/19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 03.07.2019 року у справі № 331/1255/17 та від 30.06.2021 року у справі № 204/8994/19 вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 року у справі № 308/7086/20.

В останній постанові Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет цього позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить позивач, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, та вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову - задовольнити.

Заборонити відчуження транспортного засобу - автомобіля марки ACURA, модель RDX, 2299 куб.см., 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Ця ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя А.В. Янченко