Провадження № 22-ц/801/1019/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Обертун Н. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського Вінницької області від 28 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Федчишена С. А. в залі суду в м. Вінниця за відсутності учасників справи,

у цивільній справі № 127/15642/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року позов задоволено частково та стягнуто на користь позивача матеріальну та моральна шкоду, спричинену пошкодженням її майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2023 року вказаний позов залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивач належним чином повідомлена про розгляд справи повторно 09.02.2023 та 13.03.2022 без поважних причин не з`явилася в судові засідання та не надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 11.04.2023 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає вказану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суду першої інстанції з її заяви від 23.12.2022, яка була йому подана, достеменно було відомо, що вона деякий час за станом здоров`я буде перебувати за кордоном і по березень 2023 року не зможе приймати участі в судових засіданнях. Те, що вона перебувала за кордоном, а саме в Республіці Польща, проходила там медичне обстеження, що підтверджується випискою лікувального закладу та копією її закордонного паспорта про перетин (виїзд в`їзд) Державного кордону України. Тобто, вважає, що її неявки до суду 09.02.2023, 13.03.2023 та 28.03.2023 були викликані поважними причинами. Крім цього, в порушення статей 128 та 130 ЦПК України, ніяких судових повісток або повідомлень про явку до суду на 13.03.2023 та 28.03.2023 вона не отримувала, що позбавило її прав, передбачених ст. 43 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Путілін Є. В. просить оскаржувану судову ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пеліх Є. І. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Путілін Є. В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно з вимогами частини другої статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції, посилаючись на норми частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, виходив із того, що позивач була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, будучи ініціатором цієї справи в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 23.12.2022, де позивач повідомляла суд про те, що просить перенести розгляд справи на 10.03.2023 в зв`язку з підготовкою до операції (а.с.101). Натомість, оскаржуючи ухвалу суду від 28.03.2023, надає докази перебування за кордоном в період з 28.12.2022 по 15.03.2023, що підтверджується копією закордонного паспорту (а.с.130), а доказом поважності причини неявки у судові засідання надала результат УЗД органів черевної порожнини від 15.02.2023.

При цьому суд першої інстанції, отримавши заяву позивача, був позбавлений можливості зупинити провадження у справі, що передбачено положенням п. 2 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 не надала суду відповідні докази, що виключають можливість її явки до суду протягом тривалого часу, у зв`язку з чим 10.01.2023 розгляд справи судом було відкладено на 09.02.2023, а в послідуючому на 13.03.2023 та 28.03.2023.

Позивач не з`явилася в судові засідання 09.02.2023 та 13.03.2023, хоча повідомлялась СМС повідомленнями, що підтверджується довідками про доставку, які містяться в матеріалах справи (а.с.106, 112). За змістом поданої заяви від 23.12.2022, позивач 13.03.2023 повинна була знаходитися на території України.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

В період призначення судового засідання на 28.03.2023 та постановлення ухвали про залишення позову без розгляду позивач знаходилась на території України і зобов`язана була цікавитись наслідком розгляду своєї справи.

Так в суд повернувся неврученим конверт, в якому рекомендованим повідомленням надсилалась повістка про призначення справи на 28.03.2023, та відповідно до довідки Укрпошти був доставлений на адресу позивача 17.03.2023, отже вже під час того як позивач перебувала в Україні (а.с.117, 118).

Враховуючи те, що причиною повернення повістки є відсутність адресата за місцем проживання, судова повістка вважається доставленою, що відповідає положенням ч. 1 ст. 131 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зі змісту вказаних норм слідує, що умовою залишення позовної заяви без розгляду, є саме повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22).

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відтак установивши, що позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилася в судове засідання, не скористалася правом подати заяву про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статі 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви без розгляду.

Статтею 2 ЦПК України закріплено, що справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави є завданням цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Посилання апеляційної скарги на те, що неявка позивача в судові засідання відбулась в зв`язку з тим, що позивач перебувала за кордоном в період з 28.12.2022 по 15.03.2023 та проходила там медичне обстеження, не звільняє позивача від обов`язку з`явитися у судове засідання, або повідомити про причини неявки, та скористатись своїм правом подати заяву про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 257, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського Вінницької області від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

М. В. Матківська