Справа № 462/2053/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Кирилюк А.І.,

за участі секретаря: Антощук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Львові за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із згаданим вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача 69 128,39 гривень, в якості матеріального відшкодування та стягнути моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 25 000 гривень. Окрім цього, просить покласти судовий збір та судові витрати на відповідача.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.01.2023 року, 28.11.2022 року о 20 год. 05 хв. в Львівська область, смт. Рудне, вул. Грушевського, 79, ОСОБА_2 , керуючи ТЗ MAZDA 3 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу під час об`їзду автомобіля KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до їх зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3б, 13.3 Правил дорожнього руху України. Позивач вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була, в зв`язку з чим, позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ виплатило позивачу 160 000 гривень, в якості матеріального відшкодування, з урахуванням визначених лімітів, тому, з урахуванням викладеного, керуючись експертними розрахунками заподіяної йому шкоди, що становить 229 128,39 гривень, з яких МТСБУ виплачено 160 000 гривень, просить стягнути з відповідача матеріальне відшкодування в розмірі 69 128,39 гривень, в якості різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням, а також моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 25 000 гривень, відтак, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 30.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в справі, без повідомлення /виклику/ сторін. /а.с.65-66/

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подав, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Між сторонами існують правовідносини, які випливають із деліктних зобов`язань відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Судом встановлено, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.01.2023 року, 28.11.2022 року о 20 год. 05 хв. в Львівська область, смт. Рудне, вул. Грушевського, 79, ОСОБА_2 , керуючи ТЗ MAZDA 3 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу під час об`їзду автомобіля KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до їх зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3б, 13.3 Правил дорожнього руху України. /а.с.9/

Крім цього, суд зазначає, що на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була. /а.с.10/

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №7 від 05.01.2023 року, вартість відновлювального ремонту, з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Kia Sorento, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 28.11.2022 року, з врахуванням результатів його обстеження 12.12.2022 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 229 128,39 гривень. /а.с.13-55/

МТСБУ виплатило позивачу 160 000 гривень, в якості матеріального відшкодування, що стверджується відповідною випискою з особового рахунку позивача. /а.с.64/

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди.

Внаслідок такої протиправної поведінки, позивачу було завдано шкоду, як власнику автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджена згаданою вище постановою суду, тому наявний такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №369/3461/17 від 09 жовтня 2019 року відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Беручи до уваги викладене вище, оцінюючи обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, дії відповідача, які призвели до пошкодження майна позивача беззаперечно спричинили душевні страждання, які проявились в тому, що останній втратив можливість безперешкодно використовувати належний йому транспортний засіб та вимушений був вживати заходів для відвернення негативних наслідків завданих збитків.

Відтак, виходячи з засад розумності, справедливості і співмірності суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 5000 гривень, в якості морального відшкодування.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність документого підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, в даній частині.

Згідно із ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відтак, враховуючи наведене, приходжу до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з витрат, пов`язаних із проведенням експертизи та судового збору, виходячи із засад пропорційності.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальне відшкодування в розмірі 69 128,39 гривень, в якості різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень, в якості морального відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 850 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 /

Відповідач: ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.