ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/2526/22
Номер провадження 22-ц/818/862/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2023 року в складі судді Цендри Н.В., у справі № 629/2528/22 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі АТ «ОГС «Харківгаз») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природнього газу.

Позов мотивовано тим, що АТ «ОГС «Харківгаз» є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в Харківській області. Діяльність Товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ліцензії. 18 серпня 2016 року між АТ «ОГС «Харківгаз» та ОСОБА_1 укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання нею заяви-приєднання до умов договору. Вказало, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу з відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Фактом приєднання споживачки до умов договору розподілу природного газу є документальне підтвердження споживання природного газу, а саме: показання лічильника, зафіксовані у відомостях зняття показників лічильника газу, а також помісячні покази лічильника природного газу в доданій довідці про розрахунок заборгованості за послуги розподілу природного газу, згідно з якими зафіксовано різницю у показниках лічильника природного газу, заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Пропозицій чи заяв щодо розірвання типового договору розподілу природного газу від відповідачки на адресу АТ «ОГС «Харківгаз» не надходило. Зазначило, що внаслідок систематичного нехтування відповідачкою своїми обов`язками щодо повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу у неї утворилась заборгованість за період з 01 січня 2020 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 1772,21 грн, яка не погашена.

Посилаючись на вказане, АТ «ОГС «Харківгаз» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 30 листопада 2022 року в розмірі 1772, 21 грн та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог АТ «ОГС «Харківгаз» - відмовлено.

Заочне рішення мотивовано тим, що відповідачка за адресою, зазначеною в позові, не зареєстрована, а також відсутні данні, що вона є власницею будинку. В матеріалах справи, окрім заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, відсутні докази, які б підтверджували факт приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу, що позбавляє суд можливості дійти висновку про обов`язок відповідачки сплачувати за житлово-комунальні послуги за вказаною позивачем адресою. Крім того, наданий суду розрахунок заборгованості не є безспірним та містить нарахування, які не відповідають вимогам законодавства.

31 березня 2023 року АТ «ОГС «Харківгаз» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є аналогічними доводам викладеним у позовній заяві. Крім того, плата за розподіл газу розраховується індивідуально для кожного абонента. За основу розрахунку використовується обсяг споживання газу за минулий «газовий рік», цей індивідуальний об`єм використаного природного газу розділяється на 12 рівних частин та помножується на встановлений НКРЕКП для Оператора ГРМ тариф на послуги з розподілу природного газу. Вважає, що сума боргу за період з 01 січня 2020 року по 30 листопада 2022 року є обґрунтованою та підлягає стягненню з ОСОБА_1

ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не зверталась, правом на подання відзиву на апеляційну каргу не скористалась.

Відповідно до довідки з відділу з питань реєстрації проживання фізичної осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області про реєстрацію місця проживання особи станом на 27 грудня 2022 року, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відсутні (а.с.31).

Про розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідачка повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України(а.с. 99 - 101).

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу АТ «ОГЗ «Харківгаз» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 18 серпня 2016 року ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно наданого позивачем розрахунку, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед АТ «Харківгаз» в період з 01 січня 2020 року по 30 листопада 2022 року в розмірі 1772, 21 грн (а.с. 9).

Згідно відомостей зняття показників лічильника газу за жовтень 2019 року та червень 2020 року у ОСОБА_1 показник лічильника зазначено 15065 м3 (а.с. 14-15).

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних мереж, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 лютого 2015 року за № 1382/27827 (надалі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних мереж (далі - Кодекс ГРМ) договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комуналь- них послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За змістом пунктів 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У частині 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу.

За змістом абзацу 4, 5 пункту 9 розділу ІІІ Правил постачання природного газу за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати оператору газорозподільних систем письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Якщо відбулась зміна власності на об`єкт постачання природного газу, новий власник, приєднаний до газорозподільних систем оператора газорозподільних систем, повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднання до договору постачання природного газу.

За змістом пунктів 26 розділу III Правил постачання природного газу побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18 та є усталеною у судовій практиці.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не зареєстрована і не є власницею будинку зазначеного в позові; документів, які б свідчили про обов`язок відповідачки сплачувати рахунки за послуги з газопостачання, до суду не надано. Також, наданий суду розрахунок заборгованості не є безспірним та містить нарахування, які не відповідають вимогам законодавства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 18 серпня 2016 року підписано заяву-приєднання до умов розподілу природного газу (а.с. 10). Із відомостей про зняття показань лічильників за жовтень 2019 року та червень 2020 року вбачається, що саме ОСОБА_1 особисто була присутня при перевірці лічильника, дала згоду на зняття показань, погодилася з ними та підписала ці відомості (а.с. 14-15). З заявою про розірвання типового договору розподілу природного газу ОСОБА_1 не зверталась.

Вимогами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2080 від 07 жовтня 2019 року внесені зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, відповідно до яких з 01 січня 2020 року запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.

Згідно з абзацом 6 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, в редакції постанови № 2080 від 07 жовтня 2019 року, газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Відповідно до положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови № 2080 від 07 жовтня 2019 року, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, починаючи з 01 січня 2020 року розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Крім того, як вбачається з Довідки розрахунку заборгованості за послуги з розподілу природного газу перед АТ «Харківгаз» споживачці ОСОБА_1 за січень 2020 року та лютий 2020 року місячний обсяг нараховано по 76,80 м3, однак за березень 2020 року в графі коригування було відчислено 125,17 грн, отже з урахуванням корегування за січень 2020 року та лютий 2020 року місячний обсяг нараховано по 26,17 м3, що відповідає вимогам законодавства.

Отже, судом встановлено наявність у відповідачки обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, а також те, що споживачка не зверталась з заявою про припинення користування природним газом.

Також, розмір заборгованості не спростовано, доказів неотримання послуг, наданих позивачем, не надано. Спору, щодо порядку нарахування споживачу обсягу природного газу наразі немає.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При поданні позовної заяви та апеляційної скарги АТ «ОГС «Харківгаз» сплатило судовий збір в розмірі відповідно 2481,00 грн та 3721,50 грн, що документально підтверджено оригіналами платіжного доручення (квитанціями) від 13 грудня 2022 року № 19387 та від 21 березня 2023 року № 189 (а.с. 1, 65).

На підставі норм статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Харківгаз» підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 6202,50 грн (2481+3721,50).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» () заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 1772 (одна тисяча сімсот сімдесят дві) грн 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» () судовий збір в розмірі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова