Справа № 738/399/23
№ провадження 2/738/109/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 червня 2023 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Лях Н.М.

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивує наступним. Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2019 року було розірвано, будь - які шлюбні відносини між ними припинились. В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач. Проте, з 2016 року відповідач проживає окремо, з дитиною не спілкується, не цікавиться його життям і здоров`ям, потребами сина, не приймає участі у вихованні. Все це, на думку позивача, свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В зв`язку з цим, позивачка, в інтересах дитини, просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Швець А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, наполягали на задоволенні. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечують.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною матір`ю сина позивачки, добре знає цю сім`ю, постійно спілкується з ними. Відповідача свідок останній раз бачила, коли ОСОБА_4 був один рік. З тих пір він не з`являється у цій сім`ї, не цікавиться своїм сином, його життям, здоров`ям, взагалі не спілкується з ним.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, до суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі відповідача та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, враховуючи пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області 18 березня 2015 року вбачається, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2019 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.12).

Згідно Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.13).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , являючись батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу не спілкується з своїм сином, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям, потребами дитини. Все це, на думку суду, свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом, батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно позиції органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, останній вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , про що свідчить висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету № 770 від 18 травня 2023 року.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього ОСОБА_4 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації що розглядається, відповідач протягом тривало часу не спілкується з своєю дитиною, не виявляє бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновлення батьківського зв`язку із дитиною. Навіть в період судового розгляду справи відповідач жодним чином не продемонстрував суду свого бажання у встановленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні ним своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 беззаперечно має бути позбавлений батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , від виховання якого він свідомо ухиляється, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не утримує матеріально, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та здоров`ям, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно квитанції № 195203340 від 10 березня 2023 року (а.с.22) позивачем було сплачено 1073 гривні 60 копійок судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 164 - 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1073 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 червня 2023 року.

Головуючий: О.А. Савченко