ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1733/22

Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/537/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Сенс-Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2023 року (місце ухвалення м. Чернігів) у справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року АТ «Альфа-Банк» (нині АТ «Сенс Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування посилались, що 11.07.2007 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 935/2-034, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 158 122 доларів США із сплатою 13,5% річних з кінцевим строком повернення до 08.07.2022.

Позивач вказує, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_9 був укладений іпотечний договір б/н, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 189,5 м2, житловою площею 72,7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, що надана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, що розташована на території м. Чернігова.

13.04.2011 між ОСОБА_9 , відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про переведення боргу, за умовами якого ОСОБА_1 прийняв на себе виконання зобов`язань перед кредитором щодо погашення кредиту в сумі 174 134,87 доларів США та сплати процентів в розмірі 14,0 % річних.

Як зазначає позивач, згідно договору про внесення змін від 13.04.2011 до іпотечного договору було змінено іпотекодавця з ОСОБА_9 на ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору про внесення змін до іпотечного договору, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Договором відновлюваної кредитної лінії № 935/2-034 від 11.07.2007, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухоме майно: шестикімнатну квартиру, житловою площею 108,3 кв.м, загальною площею 233,4 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:038:5708, що надана для будівництва та обслуговування будинку

З 03.12.2019 АТ «Альфа-Банк» став правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Позивач посилається, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 935/2-034, АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду про стягнення заборгованості і рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.09.2020, зміненого постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021, з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за вище вказаним кредитним договором на загальну суму 133 255,03 доларів США.

За доводами позову, позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення та намагався врегулювати питання в досудовому порядку, однак останніми вони виконані не були.

У позові АТ «Альфа-Банк» з урахуванням уточнених вимог від 03.10.2022 (а.с. 136-140 т. 1) просив:

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на шестикімнатну квартиру, житловою площею 108,3 кв.м, загальною площею 233,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну дялнку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :038:5708, що надана для будівництва та обслуговуваня будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості по договору відновлювальної кредитної лінії № 935/2-034 від 11.07.2007 за період з 08.06.20212 по 08.06.2016 у розмірі 133255,03 доларів США, а саме 46250,00 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 87005,03 доларів США заборгованості за відсотками, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/належним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій;

примусово виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 з шестикімнатної квартири, житловою площею 108,3 кв.м, загальною площею 233,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Згідно Витягу з державного реєстру банків 01.12.2022 змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 62 зворот т. 1).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова 09.01.2023 позов АТ «Сенс Банк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості по договору відновлювальної кредитної лінії №935/2-034 від 11.07.2007 за період з 08.06.2012 по 08.06.2016 у розмірі 133 255,03 дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - шестикімнатну квартиру, житловою площею 108,3 м2, загальною площею 233,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:038:5708, що надана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчий дій. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішення суду обґрунтовано тим, що враховуючи не виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позивач має право на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором. Проте, за висновком суду, спірний житловий будинок та земельна ділянка були придбані ОСОБА_9 не за рахунок отриманих в АТ «Укрсоцбанк» кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою вище вказаними об`єктами, а тому виселення відповідачів з предмету іпотеки є неможливим без надання іншого постійного жилого приміщення. Враховуючи, що позивач не порушує питання про виселення відповідачів зі спірного житла із наданням їм у користування іншого постійного жилого приміщення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про їх виселення є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв П.С. та ОСОБА_3 звернулись з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв П.С. просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.01.2023 в частині часткового задоволення позову та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

За доводами скарги оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У скарзі заявник посилається, що рішення суду у справі № 751/7983/16 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії не набрало законної сили, оскільки у цій справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 , тому було заявлено клопотання про зупинення провадження у цій справі, в задоволенні якого судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено.

Вказує, що позивач намагається стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача двічі, а саме в порядку виконавчого провадження та в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за оскаржуваним рішенням, тому вважає, що дії банку щодо повторного стягнення заборгованості за аналогічний період суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Також заявник посилається, що 09.01.2023 судове засідання проводилось в режимі відеоконференції, оскільки представник знаходився м. Дніпро, і під час засідання двічі була оголошена повітряна тривога, у зв`язку з чим було заявлено клопотання про зупинення або відкладення розгляду справи, проте судом першої інстанції було необґрунтовано продовжено розгляд справи.

В обґрунтування вказаних доводів заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22.12.2022 у справі № 910/2116/21.

За доводами скарги, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих атків України щодо дії норм на період воєнного стану» та те, що натепер дія воєнного стану не припинена, виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування. Проте судом першої інстанції зазначені положення враховані не були частині зупинення виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування вказаних доводів заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22.06.2022 у справі № 296/7213/15.

Крім того, як зазначає заявник, в резолютивній частині рішення судом неправильно вказано порядок подання апеляційної скарги всупереч ст. 355 ЦПК України, оскільки зазначено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.01.2023 в частині часткового задоволення позову і відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

За доводами скарги, суд першої інстанції не зупинив виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану всупереч Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», оскільки воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Сенс Банк» Г.Ю. Михніцький просить залишити без задоволення апеляційні скарги. В обґрунтування посилається, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.09.2020 у справі №751/7983/16-ц, зміненим постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» в тому числі заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії, отже позивач просив задовольнити суму боргу, яка стягнута на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Вказує, що не було поновлено процесуальних строків та не було відкрито жодних апеляційних проваджень щодо оскарження рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.09.2020 у справі №751/7983/16-ц, а 10.01.2023 було поновлено процесуальний строк та відкрите апеляційне провадження не позичальнику, а особі, яка не була учасником справи. Тому важає, що твердження апелянта, що станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду не набрало чинності рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.09.2020 у справі №751/7983/16-ц є помилковими. Крім того, зазначається, що у позовній заяві ставиться питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості стягнутою саме зазначеним вище рішенням суду, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності, тому позивач із об`єктивних причин не мав можливості подати позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору стягнутої остаточним рішенням суду, яке набрало законної сили 27.01.2021. Наголошує, що позивач звернувся за захистом свого права до суду про звернення на предмет іпотеки в порядку ч. 1 та ч. 4 (в частині звернення стягнення на підставі рішення суду) ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», крім того такої позовної вимоги як виселення у позовній заяві немає (ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»), у зв`язку з чим вказані норми не передбачають обмежень звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку та не передбачають підстав для зупинення чи відстрочення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 31.05.2023 відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові повістки були направлені на їх електронну адресу з відміткою про доставлення документу до електронної скриньки (а.с. 261,262, 263, 264 т. 2), та крім того, судова кореспонденція відправлена поштовим зв`язком на ім`я відповідачів повернулись до суду неврученою з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 17, 18, 19, 23 т. 3).

У своїй постанові від 12.10.2022 у справі № 727/5718/21, провадження № 61-3100св22 Верховний Суд зазначив, що у пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил, тому у суду апеляційної інстанції не було підстав не враховувати причини повернення до суду судової повістки під час розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12.02.2019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01.04.2021 у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09.07.2020 у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10.11.2021 у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29.07.2022 у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21) та від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23).

Враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки відповідачам у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Від Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с. 24 т. 3).

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом, 11.07.2007 між АКБ Укрсоцбанк і ОСОБА_9 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 935/2-034, за умовами якого (з урахуванням договорів про внесення змін: № 935/2-034/1 від 28.02.2008; № 935/2-034/1 від 01.07.2008 ; № 935/2-034/2 від 29.04.2009; № 935/2-034/3 від 21.05.2009; № 935/2-034 від 05.06.2009) банк надав у тимчасове користування відповідача на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 158 122 доларів США із сплатою 13,5% річних з кінцевим строком повернення 08.07.2022 (а.с. 8-12, 30, 31, 32, 33-34, 35 зворот т.1).

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, 11.07.2007 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений Іпотечний договір, предметом якого виступив житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 189,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14 т. 1).

13.04.2011 між ОСОБА_9 , ОСОБА_1 і ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про переведення боргу (зміну позичальника у зобов`язанні), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором первісний позичальник передає, а новий позичальник приймає на себе виконання зобов`язань первісного позичальника перед кредитором, щодо погашення кредиту в сумі 174 134,87 доларів США (а.с. 19 зворот-20 т. 1).

13.04.2011 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору від 11.07.2007, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором відновлюваної кредитної лінії № 935/2-034 об`єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_3 та земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 (а.с. 16-18 т. 1).

Рішенням № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 припинено діяльність АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який з 03.12.2019 став правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 59, 141-142 т. 1).

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.09.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 935/2-034 від 11.07.2007 в сумі 38690,36 гривень заборгованості за комісією, 132251,49 доларів США заборгованості за кредитом, 88438,12 доларів США заборгованості за відсотками 88 438,12 доларів США, а всього 38690 грн 36 коп. і 220 689 доларів США 61 цент США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за договором відновлювальної кредитної лінії № 935/2-043 від 07.08.2007 254 441,21 грн заборгованості за кредитом, заборгованість за відсотками - 145 218,82 грн, заборгованість за комісією - 15 326,14 грн, розмір інфляційних витрат за кредитом - 6885 грн, розмір інфляційних витрат за відсотками - 14779,79 грн, а всього 436650,96 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 38-40 т. 1).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021 (а.с. 148-156 т. 1) рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.09.2020 змінено, викладено абзаци 2-5 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» строкову заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-034 від 11.07.2007 року за період з 08 червня 2012 року по 08 червня 2016 року в розмірі 46 250 (сорок шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів 00 центів США заборгованості за тілом кредиту, 87 005 (вісімдесят сім тисяч п`ять) доларів 03 центів США заборгованості за відсотками, а всього 133 255 (сто тридцять три тисячі двісті п`ятдесят п`ять) доларів 03 центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» строкову заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-043 від 07.08.2007 року за період з 08 червня 2012 року по 08 червня 2016 року в розмірі 88 500,00 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) грн заборгованості за тілом кредиту, 227 051 (двісті двадцять сім тисяч п`ятдесят одна) грн 26 коп. заборгованості за відсотками, а всього 315 551 (триста п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) грн 26 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісіями у розмірі 1 379 (одна тисяча триста сімдесят дев`ять) доларів 06 центів США за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-034 від 11.07.2007 року, заборгованості за комісіями у розмірі 15 326 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять шість) грн 14 коп., інфляційних витрат за кредитом у розмірі 6 885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн, інфляційних витрат за відсотками у розмірі 14 779 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 79 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-043 від 07.08.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 54 165 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят п`ять) грн 15 коп. сплаченого судового збору.» В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 08.07.2021, в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 станом на 07.07.2021 значаться зареєстрованими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (а.с. 36 т.1).

За матеріалами справи, 21.11.2021 АТ «Альфа-Банк» звертався до відповідачів з письмовою вимогою про сплату заборгованості за кредитом та добровільне виселення всіх мешканців з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки (а.с. 41 т 1).

Правонаступником прав і зобов`язань ПАТ «Альфа-Банк» було АТ «Альфа-Банк», що підтверджується витягом з статуту цього товариства, затвердженого рішенням річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Альфа-Банк» від 26.11.2019 (а.с. 49-53 т. 1), правонаступником останнього в свою чергу є АТ «Сенс Банк», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і витягу з Державного реєстру банків від 02.12.2022 № В/27-0010/103281 (а.с. 61 зворот 62 т. 2).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи не виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позивач має право на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором. Разом з тим, за висновком суду, спірний житловий будинок та земельна ділянка були придбані ОСОБА_9 не за рахунок отриманих в АТ «Укрсоцбанк» кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою вище вказаними об`єктами, а тому виселення відповідачів з предмету іпотеки є неможливим без надання іншого постійного жилого приміщення. Враховуючи, що позивач не порушує питання про виселення відповідачів зі спірного житла із наданням їм у користування іншого постійного жилого приміщення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про їх виселення є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про виселення відповідачів учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор узобов`язанніможе бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі заправочином(відступлення права вимоги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора узобов`язаннів обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленодоговоромабо законом.

Законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено поняття «іпотека».

Так, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи,у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва,іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна,навіть у тому випадку,якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 39 цього ж Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як убачається з матеріалів справи, а саме згідно п.п. 2.4.3., 2.4.4. Іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; у разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків , встановлених згідно з п.п. 2.1.1 2.1.11 цього договору вимагати дострокового виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 4 Іпотечного договору передбачені порядок та умови звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація.

За матеріалами справи, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.09.2020 з урахуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021 позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-034 від 11.07.2007 року, яке до теперішнього часу не виконано.

Як вбачаться з встановлених у справі обставин, відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, забезпеченого іпотечним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

За приписами ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У листопаді 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до відповідачів з вимогою про усуненя порушень щодо сплати заборгованості у розмірі 874280,18 грн та добровільне виселення. Зазначено, що у разі невиконання вимог Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» шляхом подачі до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 41-45 т. 1).

Як вбачається з наявних у матерілах справи поштових відправлень, вимога направлена ОСОБА_1 та іншим відповідачам за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 42-44 т. 1).

Слід звернути увагу, що іпотекодержатель у вимозі про усунення порушення попередив іпотекодавця, що у разі непогашення у повному обсязі заборгованості за кредитним договором у встановлений 30-ти денний строк з моменту одержання вимоги про усунення порушення, Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса, про що зазначено у вимозі.

Попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки спрямовано на фактичне повідомлення іпотекодавця з метою надання йому можливості усунути порушення і таким чином запобігти зверненню стягнення на його майно.

Саме такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду у справі № 755/2030/19 від 15.10.2020.

Таким чином, іпотекодавець ОСОБА_1 був обізнаний про право іпотекодержателя на свій розсуд обирати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки з передбачених іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку» спосіб.

При цьому, апеляційний суд враховує, що попередження з боку іпотекодержателя про ініціювання ним звернення стягнення на предмет іпотеки з вказівкою конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки з тих, що передбачені договором іпотеки або Законом України «Про іпотеку» з подальшим дотриманням оголошеного ним іпотекодавцю способу звернення стягнення на предмет іпотеки не є порушенням прав останнього.

Проте, відповідачами вимоги про погашення кредитної заборгованості виконані не були, тому у червні 2022 року АТ «Альфа-Багк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по договору відновлювальної кредитної лінії № 935/2-034 від 11.07.2007 у розмірі 133255,03 доларів США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» та виселення.

Таким чином, право позивача на звернення стягнення виникло на підставі вимог, передбачених статті 33 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи вищенаведені обставини справи, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про обгрунтованість позовних вимог АТ «Сенс Банк» та їх задоволення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 адвокатом Васильєвим П.С. на те, що позивач намагається стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача двічі, а саме в порядку виконавчого провадження та в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за оскаржуваним рішенням, є необґрунтованими, враховуючи наступне.

За змістом ч.1 ст.12, ч.1 ст.33 та ст.35 ЗУ «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону.

Крім того, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що згідно висновку, викладеного в постанові від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3, ВП ВС при розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Рішення суду, яким вирішено спір між кредитором та боржником та/або поручителем щодо стягнення заборгованості, яким визначено розмір такої заборгованості, не має преюдиційного характеру для заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) за основним кредитним зобов`язанням і за загальним правилом не може бути оскаржено в апеляційному порядку такою особою у разі її не залучення до участі у справі.

За наведеного, з урахуванням відсутності доказів виконання зобов`язань перед банком з боку ОСОБА_1 , заперечень щодо існуючої заборгованості з боку відповідача та неоскаржуваної відповідачем встановленої обставини розміру невиконаних зобов`язань, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки і вимог спеціального закону.

Твердження заявника, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у зупиненні провадження у цій справі, оскільки рішення суду у справі № 751/7983/16 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії не набрало законної сили, оскільки у цій справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 , не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021 рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором змінено і постанова набрала законної сили з дня її прийняття в силу приписів ст. 384 ЦПК України. Як вбачається, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.01.2023 поновлено ОСОБА_9 , яка не брала участі у справі, строк на апеляційне оскарження рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.09.2020 та постанови Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021 у справі за позовом АТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відкрито апеляційне провадження. Проте, ухвалою від 13.03.2023 Чернігівським апеляційним судом апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.09.2020 та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2021 у справі за позовом АТ Альфа-Банк (після зміни найменування - АТ Сенс Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 352 ЦПК України і ухвала набрала законної сили з дня її прийняття.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано було провдожено розгляд справи 09.01.2023 режимі відеоконференції під час оголошеної повітряної тривоги у м. Дніпро не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Надаючи оцінку цим доводам апеляційної скарги апеляційний суд акцентує, що указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З початку повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, а в прифронтових містах і селах бомбардувань, артилерійських та мінометних обстрілів.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2017 року № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу «Увага всім» та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації (далі сигнал «повітряна тривога»).

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05 серпня 2022 року № 23).

Відповідно до наведених приписів судами запроваджено локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал «повітряна тривога» та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал «повітряна тривога» суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що судове засідання не відбувається з об`єктивних і поважних причин, а не через неявку учасника справи за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як убачається з доводів скарги у визначений час розгляду справи (09.01.2023) у м. Дніпро тривала «повітряна тривога», сигнал про яку оголошено о 10 год. 51 хв, а про «відбій повітряної тривоги» об 11 год. 24 хв. та знову оголошений о 12 год. 32 хв. і припинений о 13 год. 06 хв.

Представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв П.С. приймав участь у судовому засіданні 09.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщенні суду з використанням власних технічних засобів з використанням програмного забезпечення EasyCon і не був позбавлений можливості перейти в укриття у разі оголошення сигналу «повітряна тривога», крім того вказані обставини не призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції і доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції не були враховані положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих атків України щодо дії норм на період воєнного стану», згідно положень яких виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, враховуючи наступне.

Згідно з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" ", на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Законом України від 22.05.2022 N 2263-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" " Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 17.05.2022 N 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022 N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку" доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

"5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону".

Враховуючи викладене, оскільки на підставі вказаних законів визначено зупинення дій вказаних статей, а не права звернення до суду, слід дійти висновку, що рішення суду першої інстанції не підлягає виконанню на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, що не може бути підставою для скасування або зміни правильного рішення суду першої інстанції, оскільки підлягає застосуванню вказаний Закон, що унеможливлює здійснення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання заявника на те, що в порушення ст. 355 ЦПК України в резолютивній частині судом першої інстанції неправильно вказаний порядок подання апеляційної скарги спростовуються п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, відповідно до яких до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Тобто апеляційні скарги може бути подана як безпосередньо до апеляційного суду так і через суд першої інстанції.

Посилання адвоката Васильєва П.С. на наявність рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.06.2014 у справі № 751/11477/13-ц у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, яке перебуває у спільній сумісній власності не можуть бути взяті до уваги як підстава для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі, оскільки зазначеним рішенням було поділено нерухоме майно, а саме погріб, тамбур, сараї, літню кухню які знаходяться по АДРЕСА_1 , яке не є предметом іпотеки і на яке звернуто стягнення.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Оскільки ухвалами Чернігівського апеляційного суду від 27.03.2023, на підставі ч. 4 ст. 359 ЦПК України, зупинено дію рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.01.2023, тому дія цього рішення підлягає поновленню.

Крім того, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27.03.2023 ОСОБА_1 було зменшено розмір судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі до 2859,60 грн та відстрочено йому сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, тому у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом і винесення постанови у справі з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2859,60 грн за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2023 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2859,60 грн за апеляційний розгляд справи.

Поновити дію рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 01.06.2023.

Головуючий Судді :