Провадження № 2/641/873/2023 Справа № 641/654/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:

головуючої судді Курганникової О.А..,

за участю секретаря Арепєвій О.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом

в с т а н о в и в :

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначила, що в 1977 році її батько ОСОБА_3 зареєстровав шлюб з ОСОБА_4 , після одруження - ОСОБА_5 .

У 1986 році шлюб між батьком ОСОБА_3 і ОСОБА_6 був розірваний, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище дошлюбне - « ОСОБА_7 », замісто « ОСОБА_8 ». Паспорт після зміни прізвища, у зв`язку з розірванням шлюбу ОСОБА_6 не міняла.

13.09.1994 року на підставі розпорядження № 3-94-35221 Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресую: АДРЕСА_1 . У свідоцтві про право власності на житло прізвище було зазначено « ОСОБА_5 ».

23.12.2008 року ОСОБА_6 оформила у Сьомій Харківській Державній нотаріальній конторі заповіт, яким все своє майно, яке належало б їй на день смерті, вона заповідала їй та її сестрі-відповідачці у справі. Прізвище заповідача у заповіті вказано « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові померла ОСОБА_6 . У свідоцтві про прізвище померлої зазначено « ОСОБА_5 ».

Після смерті ОСОБА_6 позивач звернулася до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ії смерті. ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь позивача.

13 січня 2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло зазначено прізвище померлої « ОСОБА_5 », у свідоцтві про смерть спадкоємиці та у заповіті, зазначено прізвище « ОСОБА_5 ». Однак згідно свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 прізвище померлої після розірвання шлюбу стало «РАБОТА». У зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, та просить суд встановити факт, належності свідоцтва про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 13.09.1994 року, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , згідно з розпорядженням від 13.09.1994 року за № 26933, зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 21.09.1994 року та записане у реєстрову книгу за№ П-3-6655, та заповіт, посвідчений Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 23.12.2008 року, за реєстровим № 4-2627 померлої ОСОБА_6 дошлюбне прізвище (РОБОТА).

Визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6 .

Представник позивача, захисник адвокат Кочнєва Л.В. надала до канцелярії суду заяву в якої просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, повідомлена належним чином у встановленому законом порядку.

Враховуючи , неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

09.02.2022 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова прийнято до провадження справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.

23.03.2023 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова задоволено клопотання про витребування доказів, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У 1977 році ОСОБА_3 зареєстровав шлюб з ОСОБА_4 , після одруження прізвище дружини стало - ОСОБА_5 .

У 1986 році шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 був розірваний, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 після розірвання шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище дошлюбне - « ОСОБА_7 », замісто « ОСОБА_8 » (а. с. 25)

Паспорт після зміни прізвища, у зв`язку з розірванням шлюбу ОСОБА_6 не міняла.

У зв`язку з обміном паспортів громадян СРСР на паспорти громадян України ОСОБА_6 був виданий паспорт із зазначенням прізвища ОСОБА_5 .

13.09.1994 року на підставі розпорядження № 3-94-35221 Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресую: АДРЕСА_1 . У свідоцтві про право власності на житло прізвище зазначено ОСОБА_5 (а. с. 35-39)

23.12.2008 року ОСОБА_6 у Сьомій Харківській Державній нотаріальній конторі склала заповіт, яким все своє майно, яке належало б їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Прізвище заповідача у заповіті вказано - ОСОБА_5 .(а. с. 65).

Відповідно до заяви від 17.03.2021 року ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини за заповітом на користь ОСОБА_1 (а. с. 61).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові померла ОСОБА_6 . Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , виданому Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків прізвище померлої зазначено - ОСОБА_5 .(а.с. 34).

13 січня 2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло зазначено прізвище померлої « ОСОБА_5 », у свідоцтві про смерть спадкоємиці та у заповіті, зазначено прізвище « ОСОБА_5 ». Однак згідно свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 прізвище померлої після розірвання шлюбу стало «РАБОТА» (а.с. 46).

V. Оцінка Суду.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу Українисуди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

ЗгідноПостанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна , суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна ч. ч. 1,2 ст. 1221 ЦК.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК) .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч.1,3,5 ст. 1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Так, у статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , суд прийшов до висновку, що спадкодавець була власником квартири , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Так ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєчасно, у в становлений законом шестимісячний термін звернулась із заявою про прийняття спадщини (а.с. 61), та має право на її спадкування, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості її оформити, про що свідчить відмова нотаріуса, тому позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт, належності свідоцтва про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 13.09.1994 року, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , згідно з розпорядженням від 13.09.1994 року за № 26933, зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 21.09.1994 року та записане у реєстрову книгу за№ П-3-6655, та заповіт, посвідчений Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 23.12.2008 року, за реєстровим № 4-2627, померлої ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 »).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця мешкання: АДРЕСА_3 ,

Представник позивача: Кочнєва Любов Василівна, діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 05.05.2021 року, адреса місцезнаходження: вул. Холодноярьска, 5, м. Харків, 61068

Відповідач :ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4

Третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, код ЄРДПОУ 02900647, адреса місця знаходження: пр. Героїв Харкова, 85, м. Харків, 61001.

Суддя: О. А. Курганникова