Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2023 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,
секретар Паук Н.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 р. в підготовчому засіданні залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. (а.с. 66 т. 2)
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення заяви, оскільки прибутковий касовий ордер не є підтвердженням судових витрат відповідача, належним доказом оплати послуг адвоката є квитанція. Надав письмові пояснення. (а.с. 92 т. 2)
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 , його представник - адвокат Сувалов В.О. не з`явились, представник відповідача належним чином повідомлявся про день та час розгляду заяви.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та його представника відповідно до ст. 270 ч. 4 ЦПК України.
Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
На а.с. 30 т. 1 копія ордеру серії ВН №188385 на надання правової допомоги адвокатом Суваловим В.О. відповідачу ОСОБА_2 .
Згідно ст. 142 ч. 5 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони (ч. 9 ст. 141 ЦПК України).
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Відповідно до ст. 44 ч. 2 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Згідно постанови Верховного Суду від 02.12.2020 р. (справа №202/2600/15-ц) залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Отже, необґрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ст. 142 ч. 5 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 44, 141, 142, 270 ЦПК України, суд
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного додаткового рішення до Вінницького апеляційного суду.
Повне додаткове рішення виготовлено 17.05.2023 р.
Суддя О.О.Венгрин