Провадження № 2-з/761/306/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Борейко Максим Валерійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2023 р. на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Борейко М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з вказаною позовною заявою була подана заява про забезпечення позову.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч.6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, заявником у заяві викладено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому останній, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», просить звільнити його від сплати судового збору за подання вказаної заяви.

Проте, суддя вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача» порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення позивача з нею до суду не є порушення з боку відповідача вимог Закону України «Про захист прав споживача», при цьому відсутнє жодне посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом.

Отже спір, який виник між сторонами, жодним чином не стосується захисту прав споживача, а тому відповідно відсутні правові підстави для звільнення заявника від сплати судового збору.

Згідно з ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, оскільки заява про забезпечення позову подана з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України, суддя вважає за необхідне повернути її заявнику.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Борейко Максим Валерійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: