Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3204/21
Номер провадження 2/711/485/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Демчика Р.В.

за участю секретаря Кофанової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності..

Позов мотивує тим, що у 2013 році вирішив придбати у м.Черкаси земельну ділянку, на кошти, які заробив за кордоном протягом 1997 -2012 років. Його син, відповідач по справі ОСОБА_2 , дізнавшись про наміри придбати земельну ділянку, звернувся з проханням про допомогу у вирішенні його житлових і фінансових проблем. Так, 24.11.2013 року був укладений двосторонній договір за умовами якого, ОСОБА_1 надає в борг ОСОБА_2 гроші в сумі 7510 дол.США, для купівлі земельної ділянки та зобов`язується повернути вказаний борг до 24.11.2019 року. Вирішено, що на земельній ділянці, яку купить відповідач, спочатку позивач побудує для себе будинок, у якому відповідач зможе проживати до того часу, поки він не побудує на цій же ділянці будинок для себе. На випадок неповернення до 24.11.2019 року позики, відповідач узяв на себе зобов`язання нотаріально переоформити передати у власність позивачу земельну ділянку. На виконання умов договору та в присутності свідків, позивач передав відповідачу 7510 дол.США, В цей же день, 24.11.2013 року, відповідач за 61000 .00 грн. придав земельну ділянку площею 0.0628 га. за адресою м.Черкаси «Меблевик» садівниче товариство Черкаського міського об`єднання садівницьких товариств «Садівник». Після цього відповідач, як запоруку дотримання умов договору, передав позивачу на зберігання оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2013 року.

Також позивач вказує, що відповідач ні до 24.11.2019 року, ні до дня подачі позову до суду позику не повернув, земельну ділянку у власність не передав, чим порушив свої зобов`язання визначенні двостороннім договором та пунктами договору позики.

Крім того, позивач зазначив, що виконуючи умови двостороннього договору, з 2013 року по 2017 рік купив за власні кошти будівельні матеріали й побудував для себе, на земельній ділянці будинок. Водночас будівництво повність завершено не було. Так як цільове призначення земельної ділянки для введення садівництва, то й збудований будинок є садовим будинком. На виконання домовленостей позивач надав відповідачу дозвіл на проживання у садовому будинку і у 2017 році відповідач переїхав до нього проживати. Разом з тим, відповідач в порушення умов договору, будівництво другого будинку, для себе, так і не розпочав по даний час.

З огляду на викладене просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0628 га., кадастровий номер :03:032:0090, що знаходиться за адресою м.Черкаси «Меблевик» садівниче товариство Черкаського міського об`єднання садівницьких товариство «Садівник»; визнати його власником будівельних матеріалів садового будинку незавершеного будівництва та визнати право на садовий будинок незавершеного будівництва за адресою м.Черкаси «Меблевик» садівниче товариство Черкаського міського об`єднання садівницьких товариство «Садівник».

05 липня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справ та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

26.07.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечував проти задоволення позовних вимог.

10.08.2021 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про залучення їх до справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

17.08.2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 .

17 серпня 2021 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

20 вересня 2021 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення по справі №711/1543/21.

24 лютого 2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

23.03.2023 року представником третьої особи адвокатом Гармаш Н. подано клопотання про закриття провадження у справі та стягненути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000.00 грн., оскільки рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції у справі №711/1543/21, які набрали законної сили, вирішено спір про земельну ділянку кадастровий номер :03:032:0090 та незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0628 га., який є предметом позову по даній справі №711/3204/21.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про закриття провадження у справі не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.10.2022 року (справа №711/1543/21) задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні майном, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 та визнано земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0628 ґа, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:032:0090 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнано житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,0628 ґа, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:032:0090 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0628 ґа, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:032:0090; визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0628 ґа, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:032:0090; визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,0628 ґа, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:032:0090; визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,0628 ґа, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:032:0090; усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 житловим будинком з господарськими будівлями, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 шляхом вселення ОСОБА_5 до даного житлового будинку та заборони ОСОБА_2 чинити їй перешкоди в користуванні даним житловим будинком.

24 січня 2023 року рішенням Черкаського апеляційного суду рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, вказавши, що об`єктом спільної сумісної власності сторін визнається незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0628 га, цільове призначення для введення садівництва, кадастровий №:03:032:0090.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.10.2022 року та рішення Черкаського апеляційного суду від 24.01.2023 року набрали законної сили.

Відповідно ч. 3 ст. 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням судового рішення.

Оскільки у справі №711/1543/21 ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили, а закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору можливо лише до ухвалення судового рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При цьому, п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На час постановлення даного судового рішення відповідна заява стороною не подана, а тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. 255 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника третьою особи ОСОБА_3 - адвоката Гармаш Нелі Миколаївни про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р. В. Демчик