Справа № 581/185/23
Провадження № 2/581/78/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2023 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши цивільну справу спрощеного позовного провадження без виклику сторін за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог

У березні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який, мотивувала його тим, що проживаючи однією сім`єю із чоловіком ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 вони висадили 10 кущів смородини недалеко від межі із земельною ділянкою відповідачки по справі. ОСОБА_2 установила на межі її земельної ділянки двухметровий цілісний паркан, який створював тінь та не створював умов для зростання цим кущам. Звернення до селищної ради для вирішення цієї проблемної ситуації не призвели до її розв`язання. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 10000 грн. у рахунок відшкодування матеріальних збитків за незаконно вирубані 10 кущів (включаючи вартість цих кущів та очікувані доходи за останні три роки), 48000 грн за завдану моральну шкоду, пов`язану зі знищенням цього майна, а також просила суд зобов`язати відповідача перенести паркан висотою 2 метри на один метр назад або встановити по межі сітку, яка б не заважала розвитку нових кущів смородини.

Позиція позивача, представника відповідача по даній справі

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позову та доданими до неї документами, які були направлені за адресою реєстрації місцезнаходження, отримала 11 квітня 2023 року. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідачка до суду не надала.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 квітня 2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі статей 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 31 травня 2023 року ухвалено рішення по суті спору.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

Позивачка по справі є громадянкою України, з 1976 року має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , є особою із інвалідністю ІІ-ої групи загального захворювання (довічно), у період із 01 січня 2014 року і по 12 грудня 2017 року проживала без реєстрації за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.2-4,6).

Зі змісту листа-відповіді Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 12 вересня 2019 року, наданого на ім`я ОСОБА_4 , вбачаються посилання керівника зазначеного управління на норми архітектурно-будівельного законодавства та роз`яснення про те, що питання встановлення гр. ОСОБА_5 паркану на межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та вирішення такої категорії спорів й здійснення контролю з порушеного питання віднесено до компетенції селищних рад та їх виконавчих органів (а.с.5).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі по трьом заявленим позовним вимогам

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1- 3 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1-3 ст.22 ЦК України Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Як визначено нормами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з положеннями частини 1,2,3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Як визначено ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Висновки суду по трьом заявленим позовним вимогам

1. Щодо вимоги про стягнення матеріальних збитків:

За змістом норм ст. 22,1166 ЦК України майнова шкода (збитки), завдана майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи у її спричиненні.

Надані позивачем письмові докази не підтверджують ні обставин коли саме та в яких умовах висаджувалися ОСОБА_1 чи її чоловіком (чи разом цими двома особами) кущі смородини та на якій саме земельній ділянці (із зазначенням їх точних місць висаджування), вартості цих кущів станом на день їх висаджування, ні фактичних відомостей про те, коли саме та в якій обстановці відбувся поруб (вирубка) 10 кущів смородини (опис цих кущів із зазначенням висоти, часу зростання, плодоносності тощо), де саме вони розташовувалися на час їх порубу (знищення). Також досліджені судом докази не підтверджують протиправного порубу кущів у певну дату та час саме відповідачем ОСОБА_2 , а також у позові з посиланнями на засоби доказування не наведено опису цих кущів із зазначенням висоти, плодоносності та фактичної урожайності із наведенням калькуляційних розрахунків неотриманих позивачем доходів від реалізації зібраних ягід.

Із урахуванням доведеності належними і допустимими доказами вищевказаних обставин, суд уважає за необхідне відмовити позивачці у задоволенні заявленого позову у зв`язку із його необгрунтованістю, тобто через не підтвердження доказами всіх обов`язкових елементів складу правопорушення необхідних для відшкодування шкоди у деліктних правовідносинах.

2. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди:

В обгрунтування заявленого позову в якості його підстави позивачка зазначала про те, що відповідачка заявдала їй моральну шкоду знищенням (вирубкою) 10 кущів смородини.

Зі змісту сформульованої позовної вимоги не проглядається в чому саме полягала завдана позивачу моральна шкода, в чому її сутність, зміст та тривалість її завдання, а також не наведено жодних обгрунтувань щодо грошового еквіваленту визначеною нею моральної шкоди.

Аналізуючи подані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позову в цій частині належними та допустимими доказами щодо завдання саме ОСОБА_1 , як власнику (володільцю) певного майна, протиправними діями відповідача моральної шкоди у будь-яких її проявах, а тому у задоволенні заявленого позову слід відмовити саме з цієї підстави.

3. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача перенести паркан або встановити по межі земельної ділянки сітку:

Як вбачається із змісту заявленої вимоги позивачем заявлено на підставі ст. 391 ЦК України негаторний позов до відповідача про усунення перешкоди у виді паркану при вирощуванні кущів смородини у спосіб перенесення паркану на один метр назад або встановлення сітки, із фактичним знесенням встановленого паркану, на межі двох земельних ділянок, яка б не заважала розвитку кущів.

Аналізуючи зміст обраного позивачем способу захисту цивільного права, суд ураховує те, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення відповідачем перешкод власнику (титульному володільцю) в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном з метою усунення тривалих порушень зазначених повноважень власника (титульного володільця), а не тих, що мали місце в минулому.

Позивачем в обгрунтування заявленого позову не подану суду письмових та інших доказів у підтвердження належності їй на праві власності чи володінні земельної ділянки та 10 кущів смородини, які висаджені нею разом із її чоловіком на території земельної ділянки, яка перебуває в її власності чи користуванні, поряд із парканом відповідача, не наведено достатнього технічного опису та місця протиправного розташування перешкоди (паркану) із наданням відповідних креслень, замірів, планів-схем земельних ділянок із розташованими на них до порубу всіх кущів смородини чи їх частини (залишків зрубаних кущів), а також не наведено спеціальних технічних висновків про технічну можливість перенесення паркану на метр назад чи встановлення сітки на межі двох земельних ділянок із урахуванням діючих державних будівельних норм та землевпорядного законодавства.

Без подання на дослідження суду доказів у підтвердження вищевикладених обставин та інших необхідних доказів суд позбавлений процесуальної можливості установити обгрунтованість заявленої вимоги, а тому при неподанні таких доказів суд уважає необгрунтованою і цю самостійну вимогу про зобов`язання вчинити дії по усуненню перешкод у користуванні власністю (майном).

Суд у даній справі не вбачає підстав для самостійного збору доказів із метою перевірки обгрунтованості чи необгрунтованості заявленого цивільного позову ОСОБА_1 , як це передбачено ч.7 ст.81 ЦПК України, оскільки із урахуванням складу сторін у даній справі та сутності спору у ній відсутні підстави від відступу суду від засад змагальності цивільного процесу.

Підсумовуючи викладене щодо заявлених трьох самостійних позовних вимог, суд зазначає про недоведеність позивачем, визначених цивільним законом підстав для відшкодування на її користь з відповідача матеріальної та моральної шкоди, усунення перешкод у користуванні власністю у спосіб зобов`язання вчинити певні дії, як це передбачено ч.3 ст.12, ч.1 ст.80 ЦПК України

Такий висновок місцевого суду щодо обов`язку підтвердити доказами підставу заявленого позову також проглядається із правового висновку Європейського суду з прав людини, сформульованому у рішенні від 01 березня 2002 року по справі „Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia) (заява № 48778/99) (п.25), згідно з яким саме визначення предмета та підстави спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом, що практично здійснено під час розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Розподіл судових витрат по справі

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідач не надав суду доказів у підтвердження понесених ним судових витрат, а тому предмет для розподілу судових витрат у даній справі відсутній.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий).

Повне рішення суду складено 31 травня 2023 року.

Суддя Д. В. Бутенко