КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року місто Київ

Справа №372/1114/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10325/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 в березні 2023 року звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою, якою просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 16 травня 2023 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути справу до Обухівського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу аргументовано тим, що оскаржувана ухвала прийнята в порушення норм процесуального права, без з`ясування усіх фактичних обставин справи.

Звертає увагу, що позивач звернулася до суду першої інстанції саме з позовною заявою, поданою в порядку позовного провадження, вона не зверталась з заявою про видачу судового наказу.

Вказує, що звертаючись з позовною заявою 10 березня 2023 року, об`єктивно розраховувала отримати рішення суду про стягнення аліментів з дня звернення до суду з позовом, і тому позивач змушена оскаржувати вказану ухвалу, а не звертатись з новою позовною заявою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

У порядку ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає п.п. 4,5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Разом з цим на суд покладається обов`язок перевіряти, чи відповідає подана до суду заява про видачу судового наказу, вимогам ЦПК України, зокрема ст.163 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 161 цього Кодексу.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у даній справі № 372/11114/23 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів в порядку позовного провадження, передбаченого Розділом ІІІ ЦПК України, а не з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, передбаченого Розділом ІІІ ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки дана справа повинна розглядатись в позовному провадженні.

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а скаргу задовольнити.

Згідно з положеннями статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому відповідно вимог ст. 379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська