КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4776/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1630/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Пінкевич Н.С.,-

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 34 295 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 серпня 2021 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який має поліс ОСЦПВ № 204137876 від 21 травня 2021 року у ПрАТ «СК «Саламандра».

Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Про настання страхового випадку було повідомлено ПрАТ «СК «Саламандра».

ПрАТ «СК «Саламандра» проведено огляд автомобіля та складено ремонтну калькуляцію, згідно якої загальна вартість ремонту автомобіля «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 складає 72 095 грн 88 коп.

ПрАТ «СК «Саламандра» виплачено страхове відшкодування у розмірі 37 800 грн, з вирахуванням фізичного зносу запчастин (58,22 %), що становить 32 995 грн 88 коп. та франшизи у розмірі 1 300 грн.

Позивач зазначає, що внаслідок ДТП їй завдані збитки, які відповідають вартості відновлювального ремонту автомобіля, а саме 72 095 грн 88 коп.

Враховуючи, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування в меншому розмірі, ніж дійсний розмір завданих збитків, відповідач, як винна у ДТП особа, повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Крім того, через протиправну поведінку відповідача, позивачу були спричинені моральні страждання у зв`язку із пошкодженням автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя, завдало тривалого стресу та постійних душевних хвилювань.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 1 300 грн, на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що апеляційна скарга безпідставна.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем вимог про відшкодування матеріальної шкоди з підстав фактично понесених витрат на ремонт автомобіля у цьому провадженні не заявлено, належних та допустимих доказів щодо оплати таких робіт, доказів придбання нових запасних частин для відновлення автомобіля та їх вартості позивачем до суду надано не було, а сама калькуляція не може бути таким доказом.

Враховуючи подані сторонами докази, визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача франшизи в розмірі 1300 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції виходив із положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, та визнав доведеною та достатньої сумою відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 15 серпня 2021 року, близько 14 год 00 хв. в Київській області, в с. Білогородка, по вул. Київська, 25Б, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HyundaiGetz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2021 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «HyundaiGetz», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра», згідно полісу № 204137876 (страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн, франшиза 1 300 грн).

Згідно ремонтної калькуляції № 0035231.08 від 08 вересня 2021 року, вартість ремонту автомобіля «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 становить 72 095 грн 88 коп., вирахування зношення запчастин (58,22%) без ПДВ - 32 995 грн 88 коп., загальна сума (після вирахувань) - 39 100 грн 00 коп.

ПрАТ «СК «Саламандра» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 37 800 грн 00 коп., що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» та платіжним дорученням № 7624 від 11 лютого 2022 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування в меншому розмірі (37 800 грн), ніж дійсний розмір завданих збитків (72 095 грн 88 коп.), з огляду на законодавчо встановлені обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Оскільки вартість матеріального збитку, перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування, відповідач, як винна у ДТП особа, повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Крім того, через протиправну поведінку відповідача, позивачу були спричинені моральні страждання у зв`язку із пошкодженням автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Позивач є інвалідом ІІІ групи (онкологічне захворювання) і їй протипоказані будь-які стреси та хвилювання, утім через дії відповідача, позивач зазнала тривалого стресу, душевних хвилювань.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи вищенаведене, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнав чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом цих положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

На підтвердження розміру завданих збитків позивачем надано ремонтну калькуляцію № 0035231.08 від 08 вересня 2021 року, здійснену ПрАТ «СК «Саламандра», згідно якої вартість ремонту автомобіля «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 становить 72 095 грн 88 коп., вирахування зношення запчастин (58,22%) без ПДВ - 32 995 грн 88 коп.

Аварійним комісаром ОСОБА_3 здійснено розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до якого ринкова вартість КТЗ 336 521 грн 35 коп., ціна нового КТЗ 805 510 грн 00 коп., коефіцієнт фізичного зносу 0,5822.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивач зазнала майнової шкоди.

Відповідач не спростував розмір збитків, на підтвердження яких позивач подав належні й допустимі докази. Не доведено належними доказами іншого розміру майнової шкоди.

Отже, враховуючи, що у випадку недостатності страхової виплати, яка правомірно зменшена страховиком на розмір фізичного зносу, для повного відшкодування шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає стягненню з винною особи в порядку виконання деліктного зобов`язання, що зберігається до повного його виконання.

Протилежний висновок суду є помилковим.

При цьому факт відчуження транспортного засобу на користь іншої особи не свідчить про відсутність заподіяння позивачу збитків, внаслідок винних дій відповідача.

Враховуючи вищенаведене, з ОСОБА_2 , як з винної у ДТП особи, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 34 295 грн 88 коп., 25 грн (72 095 грн 88 коп. - 37 800 грн 00 коп.) та франшиза у розмірі 1 300 грн 00 коп., а разом 35 595 грн 88 коп.

З висновком суду першої інстанції в частині вирішення питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн 00 коп., колегія суддів погоджується.

Згідно положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Ураховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивача, зміну ритму життя, вимоги розумності та справедливості, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 12 вересня 2022 року в частині стягнення матеріальної шкоди та розподілу судових витрат постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви, враховуючи часткове задоволення позову, у розмірі 1 141 грн 26 коп., та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2022 року в частині стягнення матеріальної шкоди та розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», про відшкодування шкодизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 35 595 грн 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 629 грн 86 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко