Провадження №2/359/507/2023
Справа №359/6605/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Дьяченку В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що

вона є власником 4/6 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування 3/6 частки квартири від 21.05.2008 року та інформаційною довідкою № 305988156 від 27.07.2022 року. Іншими співвласниками квартири по 1/6 частки кожен є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідач більше року не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідач більше одного року в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, тому позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 06 жовтня 2022 року (а.с.27) було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.81).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В ході розгляду справи на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому він заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Відповідач підтверджує, що з серпня 2021 року не проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , натомість він орендує житло, де проживає з новою родиною та сином. Проте, вказує, що позбавлений можливості користуватися житлом, оскільки позивач змінила замки на вхідних дверях та змінила пароль доступу до охоронної сигналізації. Також, відповідач зазначає, що не сплачує комунальні платежі з моменту, коли припинив проживати в даній квартирі (а.с.37-39).

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В ході розгляду справи направив до суду пояснення, в яких він зазначає, що заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, підтверджує, що відповідач не проживає в квартирі з кінця літа 2021 року, проте вказує, що позивач змінила замки на вхідних дверях та пароль доступу до охоронної системи (а.с.58-59).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. До суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.78).

Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 4/6 частини квартири АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується копією договору дарування 3/6 частини квартири від 21.05.2008 року посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М., під № 3345 (а.с.12-13) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 305988156 від 27.07.2022 року на 1/6 частину квартири (а.с.14-16).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання, виданого депутатом Бориспільської міської ради Ганушем А.О., від 31.08.2021 року вбачається, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_4 (а.с.17-18).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання, виданого депутатом Бориспільської міської ради Ганушем А.О., від 15.09.2022 року вбачається, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 . За інформацією сусідів та заявника ОСОБА_3 , більше року в квартирі не проживає, але зареєстрований (а.с.19-20).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2021 року (а.с.43) шлюб, укладений 23.12.1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований в відділі РАЦС Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №432, розірвано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідач надав до суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг, проте суд критично ставиться до даних доказів, тому що факт сплати комунальних послуг за 21.04.2021 року не оспорюється, оскільки відповідач сам вказує на те, що припинив проживання в квартирі з серпня 2021 року. В даних квитанціях вказано адресу квартири, за яку сплачувалися платежі та вказано особові рахунки, на які надходили платежі.

Щодо квитанцій від 19.04.2022 року та 22.06.2022 року (а.с.44-46), то в даних квитанціях не вказано адресу квартири, за яку сплачувалися комунальні послуги, вказані лише особові рахунки, які відмінні від тих, які вказані в квитанціях від 21.04.2021 року.

В матеріалах справи міститься копія договору охорони майна громадян (а.с.53-55), відповідно до якого відповідач не включений в коло довірених осіб, проте відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТОВ «Вектор гарантія» із заявою про включення його в коло довірених осіб на підставі того, що він зареєстрований за даною адресою. До того ж, відповідач не надав будь-яких інших доказів, які б вказували на те,що позивач чинила перешкоди користування житловим приміщенням.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що відповідач з серпня 2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не проживає. Однак це пов`язано з тим, що позивач змінила замки, поставила сигналізацію та він не може потрапити до квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_3 , з літа 2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , не проживає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_3 , з літа 2021 року не проживає в квартирі АДРЕСА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_3 , з літа 2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , не проживає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_3 , з літа 2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , не проживає.

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , вже більше одного року, не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу покладає на позивача додаткові витрати, адже вона змушена сплачувати житлово-комунальні послуги за не проживаючих осіб.

За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 992 гривні 40 копійок ( а.с.5), підлягають стягненню на її користь з відповідача .

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 липня 2023 року.

Суддя: Чирка С.С.