Справа № 185/2622/23
Провадження № 2/185/1512/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Павлоградский міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки та стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів, суд

В С Т А Н О В И В:

Павлоградська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила суд : стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету міста Павлоград, в особі Павлоградської міської ради кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, дохід отриманий від безпідставно набутого майна у розмірі: 84 841, 96 грн.; зобов`язати відповідача укласти договір оренди земельної ділянки площею 0,0740 га кадастровий номер - :03:014:0067 комунальної форми власності по АДРЕСА_1 в редакції позивача та стягнути судові витрати.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідачці на праві власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення площею 586,1 кв.м., що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер - :03:014:0067 і має комунальну форму власності. Рішенням Павлоградської міської ради №708-37/V від 07.10.2008 відповідачці було надано в оренду спірну земельну ділянку площею 0,0740 га по АДРЕСА_1 , та укладено договір оренди № 50 від 25.03.2009 року строком на 10 років, тобто до 25.03.2019. Земельна ділянка була передана для обслуговування нежитлового приміщення по фактичному розміщенню об`єкта, код цільового використання землі УКЦВЗ 1.11.6 інша комерційна діяльність, з орендною платою у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Рішенням 48 сесії VІІ скликання від 19.03.2019 року № 1582 - 48/VІІ Павлоградської міської ради строк дії договору оренди № 50 було поновлено на 1 рік - до 25.03.2020 року. 28.04.2020 рішенням Павлоградської міської ради № 2135-66/VІІ відповідачу було повторно надано спірну земельну ділянку в довгострокову оренду строком на 10 років. Крім того, п. 3 даного рішення відповідача зобов`язано протягом місяця, з моменту прийняття рішення, укласти договір оренди земельної ділянки, яка надається. Павлоградська міська рада неодноразово зверталася до відповідача щодо необхідності укладення договору оренди земельної ділянки, однак відповідач договір оренди не уклала, орендну плату за користування земельною ділянкою не сплачує. Вважає, що з відповідачки необхідно стягнути дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 84 841, 96 грн. Зазначена сума є сумою несплаченої відповідачкою орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у власності Павлоградської міської ради без укладення договору оренди, внаслідок чого, Павлоградська міська рада була позбавлена можливості отримати дохід у вказаному розмірі від передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Ухвалою від 06.03.2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін.

Відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову, оскільки позивачем при вирахуванні суми збитків у зв`язку з несплатою орендної плати не враховано, що нею сплачувалась орендна плата на сум 8 000 грн. за жовтень 2020 року, та 33 285 грн. за період з 01.2021 по 12.2021 року на загальну суму 41 285 грн. Крім того, позивач підготовивши не узгоджений із відповідачем проект договору оренди земельної ділянки фактично примушує її до укладення договору. Вважає, що сума орендної плати викладена у позовній заяві безпідставно збільшена не дивлячись на воєнний стан.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що дійсно відповідачем сплачено за 2020 рік 8000 грн. та за 2021 рік 33 285 грн., в призначенні платежу у вказаних платіжних інструкціях зазначено-орендна плата з фізичних осіб, але не вказано за яку земельну ділянку та за яким договором здійснено оплату. Договір оренди земельної ділянки втратив чинність 25.03.2020 року, новий договір не укладався, а отже сплачувати кошти до договору оренди відповідач не могла фактично. Перераховані кошти можуть бути зараховані за орендну плату за землю авансом при укладенні договору оренди в майбутньому. Стосовно твердження позивача про примушування укласти договір оренди, вважає, що відповідно до Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, ЗУ «Про оренду землі» укладання договору оренди землі при використанні земельної ділянки комунальної форми власності є обов`язковим. Щодо завищення ціни на землю, Для визначення розміру орендної плати відповідно до п. 289,1 ст. 289 ПКУ використовується нормативного грошова оцінка земельних ділянок урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель для земель несільськогосподарського призначення становлять: за 2020 рік - 1,0, за 2021 рік - 1,0, за 2022 рік - 1,1. За 2020 рік нормативна грошова оцінка складала 927 234, 50 грн. З урахуванням коефіцієнту за 2021 рік 1,0 розмір нормативної грошової оцінки та відповідно річної орендної плати не змінювався. У 2022 році коефіцієнт індексації становив 1,1 отже нормативно грошова оцінка у 2022 році склала 1 019 957, 95 грн. з урахуванням ставки 3%, сума орендної плати за 2020 рік та 2021 рік становила 27 817,04 грн., за 2022 рік ставка 4%, отже орендна плата становить 40 798, 32 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Дослідив матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 02.04.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу придбала нежитлове приміщення площею 586,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення про державну реєстрацію прийнято 22.04.2008 року (а.с. 12)

Об`єкт нерухомого майна, який належить відповідачці на праві власності, знаходиться на земельній ділянці площею 0,0740 га, яка має кадастровий номер :03:014:0067 і комунальну форму власності, що належить територіальній громаді м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023. (а.с. 13).

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Рішенням Павлоградської міської ради № 708-37/V від 07.10.2008 було ОСОБА_1 надано в оренду спірну земельну ділянку площею 0,0740 га по АДРЕСА_1 , та укладено договір оренди № 50 від 25.03.2009 року строком на 10 років, тобто до 25.03.2019 року.

Земельна ділянка була передана для обслуговування нежитлового приміщення по фактичному розміщенню об`єкта, код цільового використання землі УКЦВЗ 1.11.6 інша комерційна діяльність, з орендною платою у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. (а.с.15)

На підставі рішення 48 сесії VІІ скликання від 19.03.2019 року № 1582-48/VІІ Павлоградської міської ради строк дії договору оренди № 50 було поновлено на один рік - до 25.03.2020 року.

28.04.2020 року рішенням Павлоградської міської ради № 2135-66/VІІ ОСОБА_1 було повторно надано спірну земельну ділянку в довгострокову оренду строком на 10 років. Визначено річну орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Договір оренди земельної ділянки укладений з ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0740 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер :03:014:0067, зареєстрований 25.03.2009 року за № 50, вважати таким, що втратив чинність.

Пунктом 3 даного рішення землекористувача зобов`язано протягом місяця, з моменту прийняття рішення, укласти договір оренди земельної ділянки, яка надається. (а.с. 16)

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Павлоградська міська рада неодноразово зверталася до відповідачки щодо необхідності укладення договору оренди земельної ділянки та сплати збитків. (а.с. 17-19)

Відповідачка як фактичний користувач земельної ділянки з моменту надання спірної земельної ділянки у користування не вчинила жодних дій, спрямованих на оформлення договору оренди.

Судом встановлено, що відповідачка правомірно володіє об`єктом нерухомого майна, а саме нежитловим приміщенням площею 586,1 кв.м. розташованим на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за нею не зареєстровано.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно із пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п. 284. 1 ст. 284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до рішення Павлоградської міської ради № 432-18/VІ від 29.12.2011 «Про затвердження порядку встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Павлограда», орендна ставка згідно цільового призначення землі до 31.12.2021 року становила - 3%, а відповідно до рішення № 292-10/VІІI від 30.06.2021 «Про затвердження порядку встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території м. Павлоград» з 01.01.2022 4%.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Павлоградською міською радою 08.12.2022 року було складено акт при визначення збитків власнику землі - територіальній громаді міста Павлограда, яким встановлено що у зв`язку з діями відповідачки місцевий бюджет м. Павлограда за період з 01.06.2020 року по 31.12.2022 року зазнав збитків у вигляді неодержаного доходу, який можливо було б реально одержати за умови сплати орендної плати за користування земельною ділянкою 0,0740 га. по АДРЕСА_1 у сумі 84 841, 96 грн (а.с. 21-23)

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Проте, договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем втратив свою дію, право оренди відповідно до закону не зареєстровано. А отже у заявлений період з 01.06.2020 до 31.12.2022 між Павлоградською міською радою та ОСОБА_1 не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0067, а відповідачка її використовувала без укладання договору оренди земельної ділянки, не сплачуючи при цьому орендну плату та фактично збільшуючи свої доходи.

Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог послався на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 84 841, 96 грн., зауважив, що ця сума є сумою несплаченої відповідачкою орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у власності Павлоградської міської ради, без укладення договору оренди за період з 01.06.2020 по 31.12.2022 року, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності.

На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , правомірно володіючи майном - а саме нежитловим приміщенням площею 586,1 кв.м. розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , користується спірною земельною ділянкою на якому зазначене майно знаходиться.

Оскільки відповідачка не є власником спірної земельної ділянки та, як вже було зазначено судом, не може бути постійним землекористувачем, а тому, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата.

З часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідачки виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку.

Протягом тривалого часу цього обов`язку відповідачка не виконувала, а отже без законних підстав зберігала у себе майно - кошти за оренду землі.

З огляду на викладене, та враховуючи що відповідачка як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала сплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20).

Згідно з розрахунком розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою за період з 01.06.2020 по 31.12.2022 року сума орендної плати становить 84 841, 96 грн.

Суд зазначає, що відновлення порушених прав міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які остання мала би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що відповідно до платіжних інструкцій № 0.0..1 від 20.10.2020 року на суму 8 000 грн., та 0.0..1 від 15.09.2021 року на суму 33 285 грн. нею було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою.

Так відповідно до наданих платіжних інструкцій відповідачем не вказано за яку саме земельну ділянку та за яким договором оренди здійснено оплату, враховуючи, що договір оренди спірної земельної ділянки № 50 втратив свою чинність 25.03.2020 року.

Отже відповідачем не надано належних доказів сплати орендної плати за спірну земельну ділянку.

За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 в частині стягнення коштів орендної плати, які остання безпідставно зберегла, задовольнити.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідачки укласти договір оренди земельної ділянки, суд приходить до наступного.

Позивач обґрунтовуючи зазначену позовну вимогу посилається на те, що відповідно до Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, ЗУ «Про оренду землі» укладання договору оренди землі при використанні земельної ділянки комунальної форми власності є обов`язковим. У зв`язку з чим, Павлоградська міська рада розробила проєкт договору оренди земельної ділянки відповідно до Типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, як і передбачено ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 288 Податкового кодексу України .

Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

За статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже позовна вимога щодо зобов`язання відповідачки укласти договір оренди землі є безпідставною та необґрунтованою.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту прав у вигляді зобов`язання укласти договір не відповідає ст. 16 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога позивача щодо зобов`язання відповідачки укласти договір оренди земельної ділянки в редакції позивача не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11-13, 81, 95, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки та стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:014:0067 за період з 01.06.2020 року до 31.12.2022 року у розмірі 84 841 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот сорок одна) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Павлоградської міської ради судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 2 684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи

Позивач :

Павлоградська міська рада, , адреса : 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 95.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_2

Суддя С. Г. Юдіна