Справа №:755/3618/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А. В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» про стягнення заборгованості за невиплачену заробітну плату, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невиплачений грошовий дохід, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2023 року ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Зудінова Олега Олексійовича (а.с.6,7) звернулась до суду до Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» (далі по тексту - ДП «Сервісно-видавничий центр»), в якому просить стягнути на свою користь невиплачену заробітну плату у розмірі 104 168,97 грн.; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 87 371,70 грн.; стягнути компенсацію за невиплачений грошовий дохід в сумі 22 738,50 грн.; стягнути судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що наказом ДП «Сервісно-видавничий центр» від 22 лютого 2022 року № 21-п звільнено ОСОБА_2 з посади завідувача складу відділу господарського і матеріально-технічного забезпечення за угодою сторін. В день звільнення повного розрахунку не було проведено, не виплачено заробітну плату з серпня 2021 року до лютого 2022 року в сумі 104 168,97 грн. У позові вказується, що середньоденна заробітна плата складає 677,30 грн., кількість робочих днів, що минуло з дня звільнення становить 129 днів, відповідач має сплатити за затримку повного розрахунку при звільненні - 87 371,70 грн.

У позові, з посиланням на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків виплати» та на положення п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків виплати, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 159, зазначається, що з урахуванням приросту споживчих цін загальний розмір компенсації, який підлягає стягненню з відповідача складає 22 738,50 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с.14,15).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.22,23).

Відповідач Державне підприємство «Сервісно-видавничий центр» повідомлявся про відкриття провадження у справі з направленням судом копії ухвали. Відповідно до зворотного поштового відправлення від 07 квітня 2023 року підтверджено отриманням відповідачем копії ухвали (а.с.27).

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Справа судом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до положення ст.274 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов висновку наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом ДП «Сервісно-видавничий центр» від 22 лютого 2022 року № 21-п, ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача складу Відділу господарського і матеріально-технічного за угодою сторін, п.1 ст.36 КзПП України (а.с. 7 оборот).

Згідно довідки про доходи № 42 від 22 лютого 2022 року, виданої ОСОБА_1 , дохід нараховано з січня 2021 року по лютий 2022 року включно, проте у період з серпня 2021 року по лютий 2022 року дохід не виплачений; загальна сума нарахованого та невиплаченого доходу склала 104 168,47 грн. (14 700,04 + 14 700,04 + 14 511,18 + 12 932,69 + 16 396,80 + 11 725,14 + 19 202,58) (а.с.8).

Відповідно до п.1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

За матеріалами справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачкою при звільнені, відтак виникла заборгованість зі сплати заробітної плату в сумі 104 168,97 грн.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація відповідно дост.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню, а середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Згідно з пунктом 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Як вбачається з розрахункового листка за грудень 2021 року нараховано 16 396,80 грн., до складу входить оплата відпустки у розмірі 3 738,98 грн., що не може бути враховуватися для обчислення середньоденної заробітної плати (а.с.19). Відтак, сума доходу за грудень 2021 року становить 12 657,82 грн. (16 396,80 - 3 738,98). Згідно розрахункового листка за січень 2022 року нараховано - 11 725,14 грн. (а.с.19).

Кількість фактично відпрацьованих днів у грудні 2021 року та січні 2022 року складає 20 та 16 днів, загалом 36 робочі дні. Отже, середньоденна заробітна плата складає 677,30 грн. ((12 657,82+11 725,14)/36). Кількість робочих днів за шість місяців, що минули з дня звільнення позивачки становить 129 днів.

Середній заробіток, які підлягає сплати за затримку повного розрахунку при звільненні становить 87 371,70 грн. (677,30 х 129).

Законодавство України не передбачає обов`язку працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц зазначено, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Ці критерії можуть визначатися судом під час розгляду конкретної справи з урахуванням установлених у ній обставин.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

За вказаних обставин, із врахуванням висновків Великої палати Верховного суду викладених в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також те, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан в Україні, а відповідач ДП «Сервісно-видавничий центр» є державним підприємством та фінансується з державного бюджету, суд приходить до висновку за доцільне стягнути розмір середнього заробітку в сумі 50 000,00 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача.

Щодо вимог про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходу, суд зазначає наступне.

Відповідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 20250-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. № 159 та ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №20250-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 01 січня 2001року (дня набрання чинності вказаного Закону).

Згідно пункту 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом України.

Індекс інфляції, або, що теж саме, індекс споживчих цін - показник, що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Статистична інформація щодо індексів споживчих цін оприлюднюється у вигляді експрес-випусків і динамічних рядів, публікується в статистичних збірниках, бюлетенях та інших виданнях. Уся статистична інформація, розміщена на офіційному вебсайті Держстату (www.ukrstat.gov.ua), є доступною та відкритою для всіх користувачів без будь-яких обмежень.

За даними Державної служби статистики України Індекс споживчих цін становив за:

- серпень 2021 року складав 99,8 %;

- вересень 2021 року складав 101,2 %;

- жовтень 2021 року складав 100,9 %;

- листопад 2021 року складав 100,8 %;

- грудень 2021 року складав 100,6 %;

- січень 2022 року складав 101,3 %;

- лютий 2022 року складав 101,6 %.

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період: IIc (99,8 : 100)x(101,2 : 100)x(100,9 : 100)x(100,8 : 100)x(100,6 : 100)x(101,3 : 100)x(101,6 : 100) = 1,06

У період з 01 серпня 2021 року по 28 лютого 2022 року індексація обчислюється на суму нарахованого, але не виплаченого боргу, після утримання податків і обов`язкових платежів, яка становить 83 856,02 грн. (11 833,53 + 11 833,53 + 11 681,50 + 10 410,98 + 13 199,42 + 9 438,74 + 15 458,32) (а.с.8 ).

Інфляційне збільшення: 83 856,02 (сума боргу) x 1,06 (сукупний індекс інфляції) - 83 856,02 (сума боргу) = 5 031,36 грн.

Наведений у позовній заяві (а.с.2) розрахунок компенсації у розмірі 22 738,50 грн. суд не приймає, оскільки вказаний позивачем приріст індексу споживчих цін не відповідає офіційним даним Державної служби статистики України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, з`ясувавши обставини справи, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно матеріалів справи, позивачка просить стягнути витрати, понесені на правничу допомогу.

Відповідно до положення ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, професійну правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивачки здійснювалося адвокатом Зудіновим О.О. (а.с.6,7).

На обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 03/23 ВОВ від 10 березня 2023 року, відповідно до змісту якого (п.1.3) сторони обумовили, що розмір гонорару є незмінним; 10 000,00 грн. клієнт сплачує не пізніше наступного дня після підписання договору, 12 000,00 грн. - не пізніше наступного дня від дня виконання відповідного рішення суду (а.с.9-11).

Відповідно до рахунку № 10-03-3 від 10 березня 2023 року, через ПриватБанку здійснено 12 березня 2023 року оплату за вказаним договором у розмірі 10 000,00 грн. (а.с.12, зворот).

У зв`язку з частковим задоволенням позову у процентному відношенні 74,30%, суд дійшов висновку про часткове стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, підлягають стягненню у розмірі 7 430,00 грн.

Крім того, підлягає частковому стягненню з відповідача сплачений судовий збір при зверненні до суду в сумі 654,49 грн.

Керуючись ст. ст. 36,116,117 Кодексу Законів України про працю, ст.ст. 76,81,89 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273,280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» про стягнення заборгованості за невиплачену заробітну плату, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невиплачений грошовий дохід - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» на користь ОСОБА_1 заборгованість за невиплачену заробітну плату у розмірі 104 168 (сто чотири тисячі сто шістдесят вісім) гривень 97 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) 00 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 5 031 (п`ять тисяч тридцять одна) гривня 36 коп., а всього стягнути 160 419 (сто шістдесят тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 07 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 654 (шістсот п`ятдесят чотири) гривні 49 коп. та судові витрати, пов`язанні з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7 430 (сім тисяч чотириста тридцять) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Сервісно-видавничий центр», адреса: вул. Нижньоюрківська, буд.6, м. Київ, 04080, .

Повний текст рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя А.В. Слободянюк