Справа № 161/5916/23
Провадження № 2-о/161/204/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючої судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

12.04.2023 року року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 14.12.2006 року на підставі договору купівлі-продажу нею було придбано квартиру АДРЕСА_1 .На момент укладання договору, який посвідчувався нотаріально, її прізвище в паспорті громадянина України зазначалося - « ОСОБА_3 ».Вказує, що це було пов`язано з неточним перекладом з російської мови прізвища її чоловіка « ОСОБА_4 ».У свою чергу, 19.05.2006 року їй було видане повторне свідоцтво про шлюб з правильним написанням прізвища « ОСОБА_5 », а14.02.2007 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області видано паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_5 ». 18.03.2008 року відділом РАЦСУ Луцького міського управління юстиції Волинської області їй видано довідку про те, що 19.05.2006 року внесені зміни в її прізвище після реєстрації шлюбу, який укладався 14.10.1989 року, з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 ». Зазначає, що на даний час в неї є необхідність зареєструвати в придбаній квартирі дочку ОСОБА_6 . Однак, через розбіжність в написанні прізвища в паспорті та вищевказаному договорі вона не може цього зробити. У позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо, оскільки неможливо внести зміни в раніше укладений договір купівлі-продажу квартири. На підставі викладеного, просить суд встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений на прізвище ОСОБА_7 .

До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву, відповідно до якої вона просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від заінтересованої особи до початку судового засідання також надійшла заяви, в якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Зі змісту вищевказаного договору вбачається, що прізвище покупця вказано як « ОСОБА_3 ».

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що написання її прізвища « ОСОБА_3 » є помилковим та пов`язано з неточним перекладом з російської мови прізвища її чоловіка « ОСОБА_4 », в свою чергу правильним є « ОСОБА_5 ».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На переконання суду, факт належності ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України ОСОБА_1 ; карткою платника поатків ОСОБА_1 від 29.01.2015 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.01.2007 року; витягом з державного реєстру правочинів; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 ; довідкою Відділу РАЦС Луцького міського управління юстиції Волинської області № 242/2.3-104 від 18.03.2008 року; посвідкою на проживання ОСОБА_2 від 11.12.2014 року; карткою фізичної особи платника податків ОСОБА_2 від 20.08.2010 року.

Вказані докази у їх сукупності свідчать про те, що дійсно при оформленні договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року було допущено помилку (описку) у зазначені прізвища ОСОБА_1 , а саме помилково зазначено « ОСОБА_3 », замість правильного « ОСОБА_5 ».

Встановлення належності правовстановлюючого документа має для ОСОБА_1 юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з правом вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений на прізвище ОСОБА_7 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення у повному обсязі складено 29 травня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук