Справа № 444/1829/23
Провадження № 2/444/679/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Куликівської селищної ради ,третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку спадкового майна та частку в майні бувшого колгоспного типу двору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності на частку спадкового майна та частку в майні члена бувшого колгоспного типу двору, та зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який проживав в АДРЕСА_1 , що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Надичівською сільською радою .

Померлий доводився батьком ОСОБА_1 . Будинок в АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору головою двору якого значився ОСОБА_4 , членами двору його дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 і їх внуки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що стверджено витягом з погосподарської книги по с. Надичі Куликівської селищної ради, всі члени двору мали рівне право на частки майна двору по 1/5 частині. Ще до смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина, мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Належне їй право на 1/5 частки в майні двору фактично прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , і ОСОБА_4 , заповів належну йому частку дочці ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано лише в погосподарській книзі Надичівської сільсьокї ради.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян.

Крім того, позивачі зазначають, що кожний має право на 1/5 частку майна двору в АДРЕСА_1 , однак належну їм частку можуть зареєструвати відповідно до Закону України ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' лише за рішенням суду. Просять задоволити позов.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленнями про вручення повідомлення, однак Куликівською селищною радою, Жовківською держнотконторою повідомлено про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 4 ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 151 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого засідання .

Судом встановлено, що позивачі , зокрема ОСОБА_1 звернулася до суду про спадкування 2/5 часток спадкового майна в будинку в АДРЕСА_1 , який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого значився її батько ОСОБА_4

ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися також про визнання їх права на частку в майні двору, як членів бувшого колгоспного типу двору.

Як передбачено п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Тому при вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З виписки із погосподарської книги Надичівської сільської ради вбачається. що станом на 30.06. 1990 року та 15.04.1991 року господарство значилося як колгоспний тип двору, головою якого був ОСОБА_8 , членами двору ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого Надичівською сільськокю радою вбачається. що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще до його смерті померла член двору ОСОБА_5 , що стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 виданого Надичівською сільською радою.

Із копії заповіту посвідченого Надичівською сільською радою 21.08.2012 року вбачається. що все належне йому на день смерті майно та все те на що він матиме право він заповів дочці ОСОБА_1 .. Заповіт не змінено і не скасовано.

Про те, що ОСОБА_1 , є дочкою померлого стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданим Звертівською сільською радою. Дошлюбне прізвище '' ОСОБА_9 '' змінила в зв`язку з одруженням, що підтверджено витягом з Державного реєстру про шлюб.

З витягу із спадкового реєстру вбачається, що ОСОБА_7 , звернулася про спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , до Жовківської державної нотаріальної контори, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документі на будинок на ім`я померлого про що видано постанову 19.05.2023 року №432/01-16 та роз`яснено про судовий порядок..

З належно посвідченої копії спадкової справи № 177/2023 Жовківської державної нотаріальної контори, яка відкрита після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що із заявою в нотконтору звернулася дочка ОСОБА_7 дошлюбне прізвище '' ОСОБА_1. '' До справи долучено довідки Куликівської селищної ради з яких вбачається, що ОСОБА_7 , проживала на день смерті з батьками, а отже , відповідно до положень ст. 1268 ЦК України є такою що прийняла спадщину та має право на 2/5 частки спадкового майна, яка належала батькам.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивачі, як члени бувшого колгоспного типу двору мають право на рівні частки в майні бувшого колгоспного типу двору, головою якого значився ОСОБА_4 , і частка кожного складає 1/5 в будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України (в ред.2003 року) до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України (в ред. 2003 року) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст, ст. 23,55,114,,200,247,258-259.264-265,319,354 ЦПК України,суд-

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на майно бувшого колгоспного типу двору - на 3/ 5 частки в житловому будинку в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 50.1 кв.м, житлова 28.1 кв.м, допоміжна -22.0 кв.м. з господарськими будівлями , з яких - 2/5 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та 1/ 5 частки як члена бувшого колгоспного типу двору .

Визнати право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/5 частці кожного в житловому будинку в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 50.1 кв.м, житлова 28.1 кв.м, допоміжна-22.0 кв.м. з господарськими будівлями.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з його проголошення.

Апеляціійна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 21.08.2023 року.

Суддя: Мікула В. Є.