Провадження № 2/204/193/23
РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН», ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просили стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 209994,46 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 70000 грн, витрати на відшкодування послуг евакуації у розмірі 3000 грн, витрат на оплату послуг зберігання транспортного засобу у сумі 1260 грн, витрат на оплату послуг експерта ОСОБА_4 3500 грн; стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 грн; а також стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі по 1135 грн з кожного та на користь позивача ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі по 2184,97 грн з кожного.

В обґрунтування позову зазначають, що 09 липня 2021 року о 20 год. 40 хв. у м. Дніпро по вул. Надії Алексєєнко водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Renault Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті не виконав вимоги дорожнього знаку та не надав перевагу у русі іншому автомобілю, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який їхав по головній дорозі, автомобіль якого внаслідок зіткнення перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено вказані автомобілі, завдано матеріальні збитки, а позивачі та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року по справі №204/5823/21 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено адміністративне стягнення. При чому, як зазначають, автомобіль, на якому відповідач ОСОБА_3 здійснив правопорушення належить відповідачу ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН», тому вважають, що останній також винний у завданні шкоди. Автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , якому були спричинені пошкодження на час дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу ОСОБА_2 , тому на підставі її заяви експертом Крутінь В.І. було проведено експертне дослідження та зроблений висновок по визначенню вартості матеріального збитку у розмірі 337494,46 грн. Позивачу ОСОБА_2 було здійснено страхове відшкодування з урахуванням зменшення на розмір франшизи, у сумі 127400 грн. Також вказують, що автомобіль, на якому відповідач ОСОБА_3 був під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди належить третій особі ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», яка передала його лізінгоодержувачу відповідачу ТОВ «ІНДАСТРІ КОРПОРЕЙШН», а останній, відповідно, передав автомобіль у прокат відповідачу ОСОБА_3 , тому вважають, що відповідач ТОВ «ІНДАСТРІ КОРПОРЕЙШН» має нести цивільно-правову відповідальність за спричинені збитки. Окрім того, позивачам було завдано тілесні ушкодження, їм була надана медична допомога, у зв`язку із чим вони також понесли витрати на лікування у розмірі 7500,30 грн. Зазначають, що позивачі отримали значний стрес внаслідок події, були вимушені відмовитись від звичного способу життя, вони не мали можливості нормально спілкуватись зі своєю родиною та друзями, що в свою чергу змушує їх вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Також, сам факт дорожньо-транспортної пригоди завдав їм не лише фізичний, а й душевний біль і травми, оскільки за своїм характером і стилем життя вони активні люди, а в результаті події змушені були на деякий час припинити своє спілкування з друзями та знайомими.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2022 року заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» про розгляд справи в порядку загального провадження, поданої у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн», ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без задоволення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН», ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до провадження судді Книш А.В. за правилами спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, а також витребувано у Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО» належним чином засвідчену копію страхової справи, яка була заведена на підставі дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 липня 2021 року о 20 год. 40 хв. у м. Дніпрі на вул. Надії Алексєєнко за участю транспортних засобів Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» будь-яких заяв по суті справи не подавав.

Відповідач ОСОБА_3 відмовився отримати копію ухвали суду про прийняття справи та позовної заяви з додатками, про що у поштовому повідомленні проставлено відповідну відмітку, будь-яких заяв по суті справи не подавав (а.с.176-177).

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідач ОСОБА_3 09 липня 2021 року о 20 год. 40 хв. в м. Дніпрі на вул. Надії Алексєєнко, керуючи транспортним засобом «RENAULT SANDERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті, не виконав вимоги дорожнього знаку (2.1 дати дорогу), не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з транспортним засобом «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який їхав по головній дорозі, і який внаслідок зіткнення перекинувся. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальні збитки, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, при цьому ОСОБА_3 порушив вимоги п.16.11, д.з.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року, яка набрала законної сили 26 серпня 2021 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн, а також стягнуто судовий збір на користь держави (а.с.40).

Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, на час дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу ОСОБА_2 (а.с.41).

За послуги зберігання транспортного засобу «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та послуги евакуації і переміщення транспортного засобу позивач ОСОБА_2 сплатила 1260 грн та 3000 грн відповідно (а.с.85-86).

Автомобіль «RENAULT SANDERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить третій особі, 30 серпня 2019 року відповідно до Акта приймання-передачі до Договору фінансового лізингу №4567/19-Г від 27 серпня 2019 року було передано лізингоодержувачу відповідачу ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» (а.с.65).

Відповідно до договору прокату автомобілю від 01 липня 2021 року та акту прийому-передачі автомобіля від 01 липня 2021 року, які були укладені між відповідачами, транспортний засіб «RENAULT SANDERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було передано відповідачем ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» відповідачу ОСОБА_3 в строкове платне користування для задоволення власних потреб чи будь-яких інших потреб, в тому числі для здійснення перевезення пасажирів.

Пунктом 8.4 даного договору передбачено, що відповідач ОСОБА_3 , як клієнт, зобов`язаний відшкодувати, зокрема, третій особі, якій заподіяно шкоду будь-які збитки, пов`язані із притягненням наймодавця до відповідальності як власника автомобіля через заподіяння клієнтом будь-якої шкоди майну та/або здоров`ю третіх осіб внаслідок управління автомобілем, якщо така відповідальність не відшкодовується страхувальником повністю або частково. Клієнт несе особисто цивільну відповідальність перед третіми особами (а.с.28-32).

Відповідно до висновку №8570 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку КТЗ від 29 липня 2021 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 337494,46 грн (а.с.12-27).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «RENAULT SANDERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200821987 в Акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО» зі страховим лімітом у розмірі 130000 грн та сумою франшизи 2600 грн (а.с.127,169).

Позивачу ОСОБА_2 було здійснено страхове відшкодування від АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ІНГО» на суму 127400 грн (а.с.64, 169-170).

Враховуючи вартість матеріального збитку згідно висновку №8570 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 29 липня 2021 року, що становить 337494,46 грн, не відшкодованими залишаються 210094,46 грн (337494,46-127400).

Крім того, за проведення зазначеного експертного дослідження автомобіля «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачем ОСОБА_2 сплачено 3500 грн (а.с.11).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів того, що розмір спричиненої позивачу майнової шкоди є іншим, аніж той, що вони вказують, суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача ОСОБА_2 , в межах заявлених нею позовних вимог, щодо стягнення на її користь матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 209994,46 грн, витрат на оплату послуг евакуації, у розмірі 3000 грн, витрат на оплату послуг зберігання транспортного засобу у сумі 1260 грн та на оплату послуг експерта у розмірі 3500 грн.

Проте, суд враховує положення статті 1166 ЦК України, де вказано, зокрема, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Така позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року по справі №703/2166/16-ц.

Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував відповідач ОСОБА_3 та внаслідок винних дій якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, на підставі договору прокату автомобілю від 01 липня 2021 року та акту прийому-передачі автомобіля від 01 липня 2021 року, які були укладені між відповідачами, був переданий відповідачу ОСОБА_3 в строкове платне користування, тобто цивільно-правова відповідальність як володільця джерела підвищеної небезпеки настала саме у відповідача ОСОБА_3 .

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги до відповідача ТОВ «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» не підлягають задоволенню з огляду на те, що він не є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню матеріальна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 209994,46 грн, витрати на оплату послуг евакуації, у розмірі 3000 грн, витрати на оплату послуг зберігання транспортного засобу у сумі 1260 грн та на оплату послуг експерта у розмірі 3500 грн, що разом складає 217754,46 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження завданих тілесних ушкоджень, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, позивачі надали копії медичних документів, а також факт отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлено постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року (а.с.71-82,87-91).

Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивачів, що проявився в пошкодженні транспортного засобу та тілесних ушкодженнях, свідчить про перенесені останніми моральних та фізичних страждань, оскільки позивачі об`єктивно були вимушені докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5000 гривень на кожного, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 217754,46 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, а на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН» моральної шкоди на користь позивачів також не підлягають задоволенню, оскільки він не є належним відповідачем у справі, а цивільно-правова відповідальність як володільця джерела підвищеної небезпеки настала саме у відповідача ОСОБА_3 .

Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є майнова вимога (відшкодування майнової та моральної шкоди).

Відповідно до частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Отже, ціна позову за подання до суду даної позовної заяви позивачем ОСОБА_2 становить 287754,46 грн (209994,46+70000+3000+1260+3500), від якої 1 відсоток складає 2877,54 грн.

Ціна позову за подання до суду даної позовної заяви позивачем ОСОБА_1 становить 70000 грн.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2227,54 грн (2877,54*(217754,46+5000)/(217754,46+70000)).

Крім того, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого за вимогу про стягнення моральної шкоди пропорційно до задоволених вимог у розмірі 64,86 грн (908*5000/70000).

Щодо решти суми сплаченого судового збору судом враховуються вимоги статті 7 Закону України «Про судовий збір». Так пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, решта суми сплаченого судового збору поверненню судом позивачам не підлягає, оскільки на час розгляду справи у суду відсутнє відповідне клопотання позивачів про повернення судового збору у зв`язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Також судом враховується, що у позивача відсутні перешкоди для звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору пізніше.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН», ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 217754,46 грн, моральну шкоду у розмірі 5000 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2227,54 грн, а всього 224982 (двісті двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 64,86 грн, а всього 5064 (п`ять тисяч шістдесят чотири) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІ ІНКОРПОРЕЙШН», місцезнаходження: м. Київ, вул. Красилівська, буд.11, ідентифікаційний код 42540055,

Відповідач ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», місцезнаходження: м.Київ, пр. Слобожанський, буд.35, ідентифікаційний код 41110750.

Головуючий: