Справа № 509/853/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є.С.

при секретарі Лисенко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мельниченко М.С. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, в я кому просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 129 900 гривень; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49 082 гривень; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати.

В обгрунтування позову зазначив, що 18.08.2021 року, приблизно о 15:30 годині, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснюючи рух по прилеглій території автозаправної станції «Укрнафта», яка розташована уздовж ділянки 9 км + 300 метрів, автодороги №Н-33 сполученням «Одеса Білгород-Дністровський Монаши», в Одеському районі, Одеської області, з виїздом на проїжджу частину вказаної автодороги, проявляючи злочинну самовпевненість, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, що зобов`язують водія: п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі; п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.13 - Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода в результаті, якої було пошкоджено автомобіль «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з грубим порушенням водієм автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року у справі № 509/4443/22, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1902511 від 18.05.2021р. до 17.05.2022р., який був дійсним на момент ДТП.

18.08.2021р. одразу після дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Позивача «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , було евакуйовано з місця пригоди до майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів, що підтверджується актом виконаних робіт. Позивач поніс витрати пов`язані з евакуацією автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 з місця ДТП, в розмірі 2 500 грн. 16 вересня 2021 року для оцінки нанесеного в результаті аварійного пошкодження автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , матеріального збитку, ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №562/19 від 19.07.2019р. дійсний до 19.07.2022р.), та отримав відповідний Звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, нанесених власнику колісного транспортного засобу від 08.10.2021р. під №1609/21.

Згідно висновків Звіту №1609/21 від 08.10.2021р.:

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 299 096 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 466 462,10 грн.

Вартість автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , у пошкодженому стані після ДТП, становить 122 614 грн.

Ринкова вартість «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , до моменту ДТП, становить 299 096 грн.

За проведення та виготовлення вищевказаного Звіту, Позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 2800,00 грн.

20.08.2021р. одразу після ДТП, ОСОБА_1 , на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Однак, представниками компанії було запропоновано зачекати розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 та після отримання обвинувального вироку, повторно звернутись із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування.

30.01.2023р., після розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , (справа №509/4443/22), ОСОБА_1 отримавши вирок повторно на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Однак відповіді на зазначену заяву ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не надано, виплату страхового відшкодування не здійснено.

ОСОБА_1 діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, яке об`єктивно у нього виникло саме з моменту ухвалення Овідіопольським районним судом Одеської області вироку у справі № 509/4443/22 від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст.286 КК України.

Виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV, автомобіль «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу значно перевищує його ринкову вартість, що підтверджують висновки Звіту №1609/21 від 08.10.2021р. Вказана обставина Позивачем визнається та не заперечується.

З огляду на вищевикладене розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь Позивача визначаються як різниця вартості автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , до та після ДТП, з вирахуванням розміру страхового відшкодування, що складає:

- 299 096 грн. сума матеріального збитку (вартість автомобіля до ДТП);

- 122 614 грн. вартість автомобіля після ДТП;

- 127 400 грн. ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (без врахування франшизи);

- 2 600 грн. франшиза;

- 2 500 грн. витрати на евакуацію авто.

Тому, з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає стягненню:

299 096 грн. 122 614 грн. = 176 482 грн., що більше ліміту відповідальності Страховика, тому стягнення обмежено максимум ліміту відшкодування без врахування франшизи: 130 000 грн. 2 600 грн. + 2 500 грн. = 129 900 грн. З ОСОБА_2 підлягає стягненню: 299 096 грн. 122 614 грн. 127 400 грн. = 49 082 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в частині стягнення з нього 49 082 грн. на користь позивача.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надав до суду відзив, у якому просив суду відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач пропустив річний строк (щодо транспортного засобу) для звернення із заявою до Страховика так і до суду. Позивач майже два роки не вчиняв жодних активних дій для отримання страхового відшкодування, що свідчить про його недобросовісність та небажання реалізовувати надані йому права. Позивач у позовній заяві не наводить та не доводить існування незалежних від Позивача причин пропуску ним річного строку для отримання страхового відшкодування. Окрім цього, Позивачем не надається жодних належних та допустимих доказів того, що останнім не лише подавалася заява про виплату страхового відшкодування, а така заява була отримана ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ».

Також в прохальній частині відзиву на позов просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ».

Представник позивача надав суду відповідь на відзив ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», відповідно до якого зазначив, що 20.08.2021р., одразу після ДТП, ОСОБА_1 , на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Однак, представниками компанії було запропоновано зачекати розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 та після отримання обвинувального вироку, повторно звернутись із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування. 26.08.2022р., представниками ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за результатами розгляду заявлених обставин події, яка сталась 18 серпня 2021 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову у здійсненні відшкодування, що підтверджується листом вих. №45026-1 від 26.08.22р.

30.01.2023р., ОСОБА_1 , після розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , (справа №509/4443/22), отримавши вирок, на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів», повторно звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи.

Зазначив, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, яке об`єктивно у нього виникло саме з моменту ухвалення Овідіопольським районним судом Одеської області вироку у справі № 509/4443/22 від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст.286 КК України.

З аналізу характеру спірних правовідносин, процесуальна поведінка потерпілого ОСОБА_1 з самого початку реєстрації справи про страхове відшкодування, була спрямована на активну реалізацію волевиявлення спрямованого на отримання страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП. Про це свідчать наступні активні дії потерпілого: звернувся з документами спрямованими на реєстрацію страхового випадку; сприяв страховику (ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») у встановленні дійсних обставин страхового випадку; надав судове рішення на підтвердження вини страхувальника ( ОСОБА_2 ).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов наступних висновків .

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №640/14169/17. Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Судом встановлено, що 18.08.2021 року, приблизно о 15:30 годині, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснюючи рух по прилеглій території автозаправної станції «Укрнафта», яка розташована уздовж ділянки 9 км + 300 метрів, автодороги №Н-33 сполученням «Одеса Білгород-Дністровський Монаши», в Одеському районі, Одеської області, з виїздом на проїжджу частину вказаної автодороги, проявляючи злочинну самовпевненість, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, що зобов`язують водія: п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі; п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.13 - Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Внаслідок ДТП автомобілі учасники пригоди зазнали механічних пошкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода в результаті, якої було пошкоджено автомобіль «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з грубим порушенням водієм автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року у справі № 509/4443/22, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст.286 КК України.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 25.09.2020р.

18.08.2021р. одразу після дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Позивача «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , було евакуйовано з місця пригоди до майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів, що підтверджується актом виконаних робіт. Позивач поніс витрати пов`язані з евакуацією автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 з місця ДТП, в розмірі 2 500 грн.

16 вересня 2021 року для оцінки нанесеного в результаті аварійного пошкодження автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , матеріального збитку, ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №562/19 від 19.07.2019р. дійсний до 19.07.2022р.), та отримав відповідний Звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, нанесених власнику колісного транспортного засобу від 08.10.2021р. під №1609/21.

Згідно висновків Звіту №1609/21 від 08.10.2021р.:

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 299 096 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 466 462,10 грн.

Вартість автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , у пошкодженому стані після ДТП, становить 122 614 грн.

Ринкова вартість «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , до моменту ДТП, становить 299 096 грн.

За проведення та виготовлення вищевказаного Звіту, Позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 2800,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1902511 від 18.05.2021р. до 17.05.2022р., який був дійсним на момент ДТП.

За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями ВС у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 24.11.2021 у справі № 523/2791/18 (провадження 61-17324ск20), від 06.10.2021р. у справі № 753/311/17 (провадження № 61-10440св21).

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За умови ч.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч.4 ст.36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Згідно ч.1 ст.12 вказаного Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У відзиві на позов представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» посилався на лист вих. №45026-1 від 26.08.22р. із зазначенням наступних причин:

- при відсутності Постанови суду про притягнення ОСОБА_2 , водія забезпеченого транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неможливо стверджувати про настання його цивільно-правової відповідальності в даному випадку;

- згідно п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Покладення на Позивача обов`язку з надання судового рішення щодо доведення вини Страхувальника у вчиненні ДТП не відповідає вимогам Закону.

Так, згідно положень ст. 33-1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Тобто, потерпілий повинен сприяти Страховику у встановлені обставин виникнення страхового випадку, а не здійснювати його розслідування, а тим паче надавати копії рішення суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18 зазначив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Щодо доводів ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» стосовно неналежного обґрунтування поважності причин пропуску строків, суд зазначає наступне.

Так у відповіді на відзив, позивач зазначив, що «20.08.2021р., одразу після ДТП, ОСОБА_1 , на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Однак, представниками компанії було запропоновано зачекати розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 та після отримання обвинувального вироку, повторно звернутись із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування.

26.08.2022р., представниками ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за результатами розгляду заявлених обставин події, яка сталась 18 серпня 2021 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову у здійсненні відшкодування, що підтверджується листом вих. №45026-1 від 26.08.22р.

30.01.2023р., ОСОБА_1 , після розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , (справа №509/4443/22), отримавши вирок, на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів», повторно звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, яке об`єктивно у нього виникло саме з моменту ухвалення Овідіопольським районним судом Одеської області вироку у справі № 509/4443/22 від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст.286 КК України.

З аналізу характеру спірних правовідносин, процесуальна поведінка потерпілого ОСОБА_1 з самого початку реєстрації справи про страхове відшкодування, була спрямована на активну реалізацію волевиявлення спрямованого на отримання страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП.

Про це свідчать наступні активні дії потерпілого: звернувся з документами спрямованими на реєстрацію страхового випадку; сприяв страховику (ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») у встановленні дійсних обставин страхового випадку; надав судове рішення на підтвердження вини страхувальника ( ОСОБА_2 ).».

У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV). Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом № 1961-IV, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/ дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

В постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Отже, суд приходить до висновку, що тривалість розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та встановлення його вини у вчинені ДТП, яка мала місце 18.08.2021р., не залежали від волі Позивача, є поважною та незалежною від нього причиною і тому не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на відшкодування завданої майнової шкоди у наслідок ДТП.

Окрім того, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 №06 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Відповідно до п. 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, що узгоджується також із правовою позицією, яка зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

За змістом ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц.

З огляду на вищевикладене розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь Позивача визначаються як різниця вартості автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_4 , до та після ДТП, з вирахуванням розміру страхового відшкодування, що складає:

- 299 096 грн. сума матеріального збитку (вартість автомобіля до ДТП);

- 122 614 грн. вартість автомобіля після ДТП;

- 127 400 грн. ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (без врахування франшизи);

- 2 600 грн. франшиза;

- 2 500 грн. витрати на евакуацію авто.

Тому, з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає стягненню:

299 096 грн. 122 614 грн. = 176 482 грн., що більше ліміту відповідальності Страховика, тому стягнення обмежено максимум ліміту відшкодування без врахування франшизи: 130 000 грн. 2 600 грн. + 2 500 грн. = 129 900 грн. З ОСОБА_2 підлягає стягненню: 299 096 грн. 122 614 грн. 127 400 грн. = 49 082 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1789,82 грн. згідно квитанції про сплату №0.0..1 від 13.02.2023 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Виходячи із викладеного, керуючись ст.ст.133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 129 900 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49 082 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі в розмірі 1789,82 гривень, тобто по 894,91 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14.03.2023 року.

Суддя: Є. С. Козирський