ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/322/23 Доповідач - Гірський Б.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Іванюта О.М.

у відсутності сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відмову від позову в цивільній справі №607/14549/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Проведено поділ квартири АДРЕСА_1 в натурі, відповідно до часток їх співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Виділено у власність ОСОБА_1 у натурі належну їй частку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: коридор (1а) пл. 2,4 м.кв, коридору (1/б) пл.1,2 м.кв. (спільне користування), (5) кімната пл. 19.0 м.кв, (6) кухня площею 11,5 м.кв., (7) вбиральна площею 2,0 м.кв., (ІІ) балкон площею 1,6 м.кв., (ІІІ) лоджія площею 2,7 м.кв., (ІV) комора площею 0,8 м.кв., а всього 41,2 м.кв., що складає 49/100 долей по площі та 49/100 долей по вартості зазначеної квартири, що менше за належну їй частку на 12728 грн. та складає 749182 грн.

Виділено у власність ОСОБА_2 у натурі належну йому частку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: коридору (1/б) пл.1,2 м.кв. (спільне користування), (1в) коридор площею 10,0 м.кв, (2) кімната площею 13,1 м.кв., (3) ванна площею 3,3 м.кв., (4) кімната площею 14, 1 м.кв., (І) балкон площею 0,9 м.кв., а всього 42,6 м.кв., що складає 51/100 долей по площі та 51/100 долей по вартості зазначеної квартири, що більше за належну йому частику на 12 728 грн. та складає 774638 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 12728 грн. компенсації вартості виділеної йому частки майна.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 влаштувати розділяючі стіни у приміщенні (І), розділивши його на три окремих приміщення (1а), (1б) та (1в) з влаштуванням входів з приміщення (1б) в приміщення (1а) та (1в). Ремонтно-будівельні роботи по розподілу квартири виконувати на основі робочого проекту по переплануванню квартири, виготовленого ліцензованою проектною організацією і погодженого в Управлінні містобудування та архітектури. Переобладнання інженерних мереж квартири з встановленням засобів обліку, виконати спеціалізованими організаціями на основі проекту на переобладнання інженерних мереж, виготовленого ліцензованою проектною організацією.

Припинено для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на їх частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 1540 грн. судового збору, а також 4576 грн. 32 коп. вартості проведеної експертизи.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

26.05.2023 року ОСОБА_1 подала заяву в якій просить прийняти її відмову від позову, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2022 року визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Зазначила, що спір врегульовано в позасудовому порядку шляхом продажу належної позивачу частки квартири іншій особі за погодженням відповідача та фактичної відсутності предмета спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та заяву про відмову від позову, суд апеляційної інстанції вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Пунктом 1 ч.2 ст.49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч.1-3 та ч.5 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до положень ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам ст.ст.206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Пунктом 4 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Підстав для відхилення заяви про відмову від позову та неприйняття такої відмови судом апеляційної інстанції не встановлено.

Наслідки відмови від позову, передбачені ст.256 ЦПК України, позивачу відомі та зрозумілі, що вбачається із змісту поданої нею заяви про відмову від позову.

Подання заяви про відмову від позову є реалізацією позивачем його диспозитивних прав, передбачених нормами ЦПК України (постанова Верховного Суду від 20.10.2020 року в справі №2-2394/2009).

Отже, враховуючи що відмова від позову є правом позивача, у суду відсутні підстави не прийняти відмову позивача від позову, а тому апеляційний суд вважає за можливе прийняти відмову ОСОБА_1 від позову про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності, у зв`язку з чим рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року належить визнати нечинним, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Оскільки, в апеляційному суді ОСОБА_1 відмовилась від позову слід повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, що становить 1155 гривень.

Керуючись ст.ст.142, 206, 255, 256, 373 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2022 року визнати нечинним.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності - закрити.

Зобов`язати головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повернути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, що становить 1155 гривень, який внесено згідно квитанції 9295-9424-2609-8469 від 07.02.2023 року, рахунок отримувача UA0019751, отримувач ГУК у Терн.обл./тг м.Терноп./22030101; код отримувача 37977599, МФО отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено 29 травня 2023 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.