Провадження № 2/127/3368/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Мотивуючи позов тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок АДРЕСА_2 технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 №2634, яким погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Позивач своєчасно, належної якості надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачам щомісячно надсилаються вимоги щодо сплати боргу за отримані житлово-комунальні послуги. Однак, відповідачі порушують умови надання послуг, в зв`язку з чим за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 включно утворилася заборгованість, яка з урахуванням 3% річних від простроченої суми становить 1648,09 грн, яку і просить стягнути з відповідачів, а також судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

23.12.2022 відповідачами подано відзив на позовну заяву (вх. №83982), згідно якого просили відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначили, що квартира АДРЕСА_3 з 09.10.2009 від`єднана від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, про що свідчить відповідний акт. 09.10.2009 між ОСОБА_1 та КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» було підписано договір №03005169 про надання населенню послуг з централізованого опалення місць загального користування та відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. Тому відповідачі вважать помилковим застосування щодо них положень Типових індивідуальних договорів приєднання на послуги та постачання теплової енергії та гарячої води. Визначена позивачем сума заборгованості є безпідставною. Після від`єднання квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання ОСОБА_1 продовжував сплачувати за послуги опалення місць, однак внаслідок безпідставного підняття позивачем плати у січні 2017 року ОСОБА_1 продовжив здійснювати оплату згідно умов договору так як вважав значне підняття цін безпідставним. Зазначили, що нарахування позивачем з 01 січня 2017 року по вересень 2022 року спочатку плати за опалення місць загального користування, а потім за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку безпідставно завищено за рахунок визначення позивачем площі місця загального користування. В середині грудня 2018 року на прохання мешканців будинку АДРЕСА_2 централізоване опалення місць загального користування будинку було відключено про що 18.01.2019 складено відповідний акт. Однак позивачем продовжилось нарахування плати, зокрема, за відшкодування утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. Так як надання послуг з централізованого опалення місць загального користування було припинено, тому відповідач вважає, що предмет договору №03005169 від 09.10.2009 відсутній, а відшкодовувати утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку повинні лише мешканці будинку квартири яких опалюються, у той час як належна йому квартира має автономне опалення. При цьому, відповідачі посилаючись на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2016 (номер рішення 57786923) та вказуючи, що у ній розглядалась аналогічна ситуація, зазначили, що Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг не передбачено окремого розрахунку оплати споживачами витрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Щодо стягнення заборгованості за абонентське обслуговування відповідачі вказали, що вони не є споживачами житлово-комунальних послуг з надання теплової та гарячої води, так як не отримують їх для власних потреб, оскільки квартира АДРЕСА_3 у 2009 році була від`єднана від внутрішнього будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, а в грудні 2018 року весь будинок був від`єднаний від опалення місць загального користування. До того ж, відповідачі вважають безпідставним посилання позивача на порушення ними грошового зобов`язання з огляду на відсутність будь-яких грошових зобов`язань перед позивачем.

28.12.2023 представником позивача ОСОБА_3 подано відповідь на відзив (вх. №84992), згідно якої просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач не заперечує факт, що у квартирі АДРЕСА_3 з 12.10.2009 обладнано систему індивідуального опалення. Водночас, житловий будинок по АДРЕСА_2 технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений багатоквартирний будинок повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення у зв`язку з чим теплопостачальною організацією проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будинку. Оскільки житло відповідачів знаходиться у багатоквартирному будинку, тому останні зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Також зауважила, що згідно з п. 39 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ №1182 від 11.12.2019, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Зауважила, що посилання відповідачів у відзиві на необхідність застосування до спірних правовідносин висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладено в ухвалі від 16.05.2016 (57786923) не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що зазначена в ухвалі справа судом касаційної інстанції не розглядалась, а у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено. Відповідно з цієї ухвали неможливо встановити ідентичність обставин справи спірних правовідносин у цій справі. Вказала, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням відтак на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦПК України як спеціальний вид цивільне правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

28.12.2022 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця (а.с. 4).

Згідно витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця відповідачу ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Крім того, реєстрація місця проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаною адресою також підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання №56598, №56597 від 18.11.2022, виданими Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 19, 21).

Квартира АДРЕСА_3 від`єднана від системи централізованого теплопостачання та обладнана автономною системою опалення, що підтверджується актом про від`єднання квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 12.10.2009, а також актами РК 2 обстеження житлового приміщення, що від`єднане від центрального опалення від 09.10.2009 (а.с. 32, 33, 36). Вказане сторонами не оспрюється.

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та забезпечує будинок АДРЕСА_2 послугами з централізованого теплопостачання.

У даному будинку наявні внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання, які належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною, при цьому згідно відповіді КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» №15/999 від 11.02.2019 оскільки прилади опалення на сходових клітинах у під`їзді знаходяться у неробочому стані, тому плата за наданні послуги з централізованого опалення місць загального користування проводиться за складовою утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи централізованого опалення будинку (а.с. 38).

Звертаючись до суду із даним позовом, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» вказує, що згідно оборотної відомості за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 відповідача у нього наявна заборгованість з урахування 3% річних у сумі 1648,09 грн.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1, 2 стаття 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини другої статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тобто, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання відповідних послуг, споживач несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Згідно з п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (п. 1.2. Методики).

Згідно з п. 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Таким чином нарахування оплати за опалення місць загального користування позивачем здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та існуючих нормативних документів.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 703/58/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 703/4963/15-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 703/3515/15-ц.

Відповідач заперечує фактичне надання позивачем та отримання ним послуг з опалення місць загального користування у зв`язку з нефункціонуванням приладів обігріву у під`їзді будинку, а також з урахуванням того, що горище та підвал будинку не є місцем загального використання.

Однак, спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №529/613/17-ц, від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18-ц.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку та, як встановлено судом, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надавало послугу по забезпеченню функціонування внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, тому відповідач зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже оплачувати такі послуги згідно з встановленими тарифами.

Відповідачі не сплачують опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, борг відповідачів за послуги з централізованого опалення місць загального користування становить 1648,09 грн. Іншого розрахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку чи невірності застосування діючих Методик нарахування плати за теплопостачання відповідачами не надано. Відтак суд вважає, що дана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

Водночас правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК.

Нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Отже суд дійшов висновку, що визначена позивачем сума заборгованості в розмірі 1648,09 грн, у тому числі 1647,59 грн. сума заборгованості, 0,50 грн - 3% річних, підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та задоволення позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтелоенерго».

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1240,50 грн з кожного.

Керуючись Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 13, 49, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 1648,09 грн (одна тисяча шістсот сорок вісім гривень дев`ять копійок), з яких: 1647,59 грн. сума заборгованості, 0,50 грн - 3% річних, а також по 1240,50 грн (одна тисяча двісті сорок гривень п`ятдесят копійок) судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», , місцезнаходження: вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, Вінницька область;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна