Ухвала

23 травня 2023 року

місто Київ

справа № 757/3323/23-ц

провадження № 61-6616ск23

Верховний Суд, який діє у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року про повернення апеляційної скарги

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправдивими свідчень, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у 2023 році звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , просила визнати неправдивими свідчення та стягнути з відповідачів на її користь відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 500 000, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою від 27 січня 2023 року Печерський районний суд міста Києва передав справу № 757/3323/23-ц на розгляд за підсудністю до Млинівського районного суду Рівненської області.

Ухвалою від 20 квітня 2023 року Київський апеляційний суд визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 757/3323/23-ц.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 05 травня 2023 року із застосуванням засобів електронного зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, вивчивши касаційну скаргу з доданими документами, зробив висновок, що касаційну скаргу ОСОБА_1 потрібно вважати неподаною та повернути заявнику з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з правилами частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Використання нецензурної лексики, образливих та лайливих слів, символів, світлин аморального характеру зокрема є неприпустимим ані у заявах щодо суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, зокрема й касаційній скарзі, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників. Такі дії заявника об`єктивно є свідченням зловживання наданими цивільним законодавством правами.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц

(провадження № 14-92цс19),).

Подібні висновки також сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21

(провадження № 11-64заі21), у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21), а також застосовані - в ухвалі Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі № 826/3515/18 (провадження № К/9901/69661/18).

Така сама оцінка застосовується в оцінці використання світлин аморального характеру, використаних у тексті поданої до Верховного Суду касаційної скарги.

Верховний Суд виходить з того, що використання таких світлин не переслідує мету здійснення правосуддя, не сприяє з`ясуванню обставин справи та з`ясуванню істини у спірних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У тексті касаційної скарги (стор. 13, 14) ОСОБА_1 використовує відверті фотоматеріали, які не відповідають вимогам цензури, та, за твердженнями заявника, направлялися їй у повідомленнях на мобільний телефон. Верховний Суд визнає такі матеріали аморальними, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, їх використання є неприпустимим при оформленні будь-яких заяв, звернень, адресованих суду, зокрема й касаційної скарги.

Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням змісту поданої касаційної скарги Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 щодо використання зазначених світлин і фотоматеріалів (касаційна скарга - стор. 13, 14) крайнім проявом неповаги до суду та очевидним зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню.

У зв`язку з викладеним касаційна скарга заявника підлягає поверненню їй.

Верховний Суд повідомляє, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року про повернення апеляційної скарги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправдивими свідчень, відшкодування майнової та моральної шкоди, вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний