Номер провадження: 22-ц/813/4870/23
Головуючий у першій інстанції Кузьміна О.І.
Доповідач Орловська Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Ігнатенко П.Я.,

Пузанової Л.В.

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шепель Віталій Сергійович, на заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 77 722,50 грн, визначеної за період з 01.05.2021 по 01.08.2022 згідно розрахунку зі сплати аліментів від 26.07.2022 року старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шевченко М.Т. за виконавчим провадженням №52399455 з примусового виконання виконавчого листа №2-5357/09, виданого 15.02.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03 вересня 2009 року до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість по аліментам станом на 01 серпня 2022 року становить 77 722,50 грн. Вказує, що з 31 липня 2021 року на теперішній час він не може працевлаштуватися в зв`язку з встановленим на території України карантином з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавіросом SARS-CoV-2 та введенням воєнного стану. Крім того, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим наполягає на задоволенні його вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що наведені в позові обставини не підтверджені відповідними доказами та не можуть слугувати підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шепель Віталій Сергійович, просить заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що аліменти на утримання сина ОСОБА_3 стабільно утримувались з апелянта по липень місяць 2021 року за місцем його військової служби за контрактом у ЗСУ. На підставі наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ від 27.07.2021р. №223 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (у зв`язку з закінченням строку дії контракту). До теперішнього часу апелянт не має можливості влаштуватися на роботу, що обумовлено загальновідомими обставинами, а саме встановленим на території України карантином та введенням воєнного стану. Крім того, у позивача на утриманні перебуває ще троє дітей, народжені в іншому шлюбі, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, у зв`язку з чим ухвалив необґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши на основі встановлених фактів і обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11.11.2009р. у справі №2-5357/09 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі частини з усіх видів його доходів щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , починаючи з 3 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.8-9)

Виконавчий документ, виданий на підставі вказаного судового рішення, перебуває на примусовому виконанні Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), виконавче провадження №52399455.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 26.07.2022р. старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шевченко М.Т., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 за період з 01.05.2021р. по 01.08.2022р. становить 77 722,50 грн. (а.с.10-11)

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною восьмою Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституцією України, є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст. 181 СК України)

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках, а при вирішенні таких спорів необхідно виходити, в першу чергу, з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У розумінні наведених вище положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані з самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

У справі, що переглядається, судом установлено, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої ним не оспорюється.

При цьому, в обґрунтування підстав для звільнення від її сплати посилається на відсутність можливості працевлаштування внаслідок запровадження карантину та військового стану, а також у зв`язку з наявністю на утриманні інших дітей.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені обставини в силу вимог закону не є підставами для звільнення позивача від обов`язку сплачувати заборгованість по аліментах.

Так, загальновідомими є обставини щодо запровадження на території України з 12 березня 2020 року карантину внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та введення внаслідок цього певних обмежувальних заходів, а також щодо запровадження на всій території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації.

Проте, саме по собі впровадження карантину та воєнного стану не звільняє платників аліментів від виконання їх обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей.

Посилання апелянта не неможливість працевлаштування з наведених підстав колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач, усвідомлюючи свій обов`язок брати участь в утриманні неповнолітньої дитини з метою забезпечення її належного рівня життя, а також будучи працездатною особою, не надав доказів на підтвердження спроб працевлаштування та відмови роботодавців, або відомостей щодо його перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітної особи та такої, що шукає роботу.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що офіційно не працевлаштований, проте отримує дохід внаслідок обробки земельної ділянки, що, на думку суду, свідчить про наявність у нього можливості здійснювати погашення заборгованості по аліментам.

Щодо доводу скаржника про народження у нього трьох дітей від іншого шлюбу, то колегія суддів зазначає, що наведені не є такими, що мають істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам в розумінні частини другої статті 197 СК України.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2022 року - без змін.

Керуючись ст. ст.367,374,375,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Шепель Віталій Сергійович, залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2023 року.

Головуюча: ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ П.Я.Ігнатенко

________________ Л.В.Пузанова