У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 2-702/02

Номер провадження № 2-р/545/3/23

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву про роз`яснення судового рішення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Касьян В.В. звернулася до суду з заявою про роз`яснення рішення суду від 22.05.2002 року по цивільній справі № 2-702/2002 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до виконкому Кіровської сільської ради про визнання частково недійсним державного акту на право приватної власності на землю, про визнання права власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно. Просить роз`яснити рішення суду, оскільки воно є незрозумілим в частині визначення часток спірного майна.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Касьян В.В. надійшла заява про залишення заяви про роз`яснення рішення суду від 22.05.2002 року по цивільній справі № 2-702/2002 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до виконкому Кіровської сільської ради про визнання частково недійсним державного акту на право приватної власності на землю, про визнання права власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно без розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, що, відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України, не перешкоджає розгляду питання по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про залишення без розгляду підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

За положеннями ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вказаних положень забезпечується реалізація принципу диспозитивності цивільного судочинства, що закріплений п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Згідно положень ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Нормами цивільного процесуального законодавства України не врегульовано питання про залишення без розгляду заяви про роз`яснення судового рішення.

Згідно ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ураховуючи те, що право на звернення до суду із заявами належить виключно заявникові, беручи до уваги диспозитивність цивільного судочинства, суд приходить до висновку про те, що адвокат Касьян В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , скористалася своїми процесуальними правами, не підтримала поданої нею заяви про роз`яснення судового рішення, просила її не розглядати, а відтак така заява підлягає залишенню без розгляду.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає за можливе задовольнити заяву адвоката Касьян В.В. про залишення без розгляду її заяви про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст. 257,271 ЦПК України

у х в а л и в :

Заяву про роз`яснення рішення суду від 22.05.2002 року по цивільній справі № 2-702/2002 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до виконкому Кіровської сільської ради про визнання частково недійсним державного акту на право приватної власності на землю, про визнання права власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ