Справа № 214/3389/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи на розгляд іншому суду

18 травня 2023 року суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ФК «Фінансова компанія управління активами» та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 246232 від 28.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь відповідача грошових коштів, посилаючись на учинення оспорюваного виконавчого напису з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 17.05.2023, справу передано на розгляд судді Сіденку С.І.

Дослідивши матеріали позову, суд дійшов до наступних висновків.

Так, частиною 2 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, частиною 2 статті 28 ЦПК України визначено право позивача на подання позову до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - за місцем його виконання.

Відповідно до частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії вчиняються державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Частина друга вказаної статті передбачає, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням боржника.

Так, в тексті позовної заяви місцезнаходженням відповідача зазначено у м. Ірпінь, місце проживання позивача зазначено як: АДРЕСА_1 , яке і є місцем виконання виконавчого напису, про що також указано позивачем у тексті позовної заяви та відноситься до територіальної підсудності Херсонського міського суду Херсонської області.

У матеріалах позову відсутні належні та допустимі докази того, що оспорюваний виконавчий напис, який є предметом спору, перебуває на виконанні на території, яка підпадає під юрисдикцію Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області: довідка з місця роботи, копія постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника за місцем роботи, тощо.

Розпорядженням Верховного Суду № 52 від 26 вересня 2022 року унесено зміни до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», визначивши з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ, а саме Херсонського міського суду Херсонської області - Малиновському районному суду м. Одеси.

Розпорядженням Верховного Суду № 2 від 10 січня 2023 року «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» Відновлено територіальну підсудність судових справ у тому числі Білозерського районного суду Херсонської області. Унесено зміни до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), визначивши з 01 лютого 2023 року територіальну підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області Білозерському районному суду Херсонської області.

Вища рада правосуддя рішенням № 36 від 27 квітня 2023 року вирішила відтермінувати до 1 червня 2023 року початок відновлення та зміни територіальної підсудності судових справ судів, визначених пунктами 1, 2 розпорядження Голови Верховного Суду від 10 січня 2023 року № 2 «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області». Одеському апеляційному суду, Київському, Малиновському, Приморському, Суворовському районним судам міста Одеси, Біляївському, Комінтернівському районним судам Одеської області, Теплодарському міському суду Одеської області продовжно розгляд справ, які надійшли до 31 травня 2023 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), рішень Вищої ради правосуддя від 31 січня 2023 року № 10/0/15-23, від 28 лютого 2023 року № 161/0/15-23, від 30 березня 2023 року № 282/0/15-23.

Таким чином, станом на дату подання позову до суду 17 травня 2023 року підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області визначено за Малиновським районним судом м. Одеси.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції, тлумачить вказану статтю, як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статі 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною дев`ята статті 187 ЦПК України встановлено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне передати вказану цивільну справу на розгляд за місцем виконання виконавчого напису до Малиновського районного суду м. Одеси, зазначивши, що згідно положень статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись статями 27, 31, 187 ЦПК України, суд

постановив:

передати на розгляд цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2022 року.

Суддя С.І. Сіденко