Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1181/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №278/1181/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн. щомісячно до завершення нею навчання в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, - до 30 червня 2022 року.

Позов обґрунтовувала тим, що від шлюбу зі ОСОБА_2 , який наразі розірваний, має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі донька навчається на третьому курсі Житомирського кооперативного коледжу бізнесу і права на денній формі навчання. Термін закінчення навчання - 30 червня 2022 року. Плата за навчання на 2020-2021 навчальний рік становить 17 370 грн, тобто 1 737 грн у місяць. Також потрібні кошти на проїзд, підручники, канцелярське приладдя, харчування. Вона не працює та їй важко одній утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Вони із донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги. Донька перебуває повністю на її утриманні та за навчання доньки сплачує вона. Відповідач є працездатним, працює за договорами на різних роботах, від чого отримує великі доходи. Оскільки ОСОБА_2 має мінливий заробіток, то вона просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Переконана у тому, що відповідач без погіршення свого матеріального стану може щомісяця сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі, який вона просить присудити.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2021 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 : на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн, а також в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів до 1 500 грн та період стягнення аліментів до 30 червня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів та прийняття рішення про задоволення позову в повному обсязі формально послався на ст.182 СК України, жодним чином не обґрунтував на підставі яких доказів дійшов висновку про його можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Позивач таких доказів суду не надала, а тому її позовні вимоги є недоведеними. Насправді з 13 липня 2020 року він офіційно працевлаштований в ТзОВ «Полісся Зернопродукт». Заробітна плата є єдиними джерелом його доходу. Він не має можливості сплачувати аліменти в призначеному судом розмірі, оскільки його середньомісячний дохід після утримання податків становить 8 921,12 грн. Окрім того, на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_5 , яка не працює, та малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Власного житла сім`я не має та вимушена винаймати його на платній основі. Сплата аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 3 000 грн щомісячно поставить його з сім`ю у скрутне матеріальне становище. Його середньомісячний дохід для сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки не може вважати достатнім для сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки. Разом з тим, він згодний та має можливість сплачувати такі аліменти в розмірі 1 500 грн щомісячно. Ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками він не отримував. На рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення стоять не його підписи. Він не мав можливості подати відзив на позов із наданням відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо вимог позивача.

Позивач ОСОБА_1 копію ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги із додатками до неї отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи. Відзиву від позивача на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в ній і додатково поданими до апеляційної скарги доказами, врахувавши винятковий випадок, за яким відповідач не міг подати ці докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, що передбачено положеннями ст.367 ЦПК України, а також те, що дійсність обставин, які підтверджені додатковими доказами, позивачем у встановленому законом порядку на засадах змагальності не спростована, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Отже, задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції послався при визначенні розміру аліментів на врахування обставин, передбачених частиною першою ст.182 СК України.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною першою ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року в справі №748/2340/17 міститься висновок по застосуванню ст.199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

ОСОБА_3 навчається на 3-му курсі денного форми в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права на платній основі з терміном навчання до 30 червня 2022 року (а.с.2). Плата за навчання на 2020-2021 роки становить 17 370 грн (а.а.3).

Із записів ксерокопії трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що позивач 25 червня 2020 року звільнена за угодою сторін (а.с.20-22). У матеріалах справи відсутні докази, які б доводили наразі офіційне працевлаштування позивача.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував його майновий та сімейний стан.

Так, до апеляційної скарги долучені довідки ТзОВ «Полісся зернопродукт» в яких зазначено, що ОСОБА_2 працює на посаді підсобного робітника та загальна сума його доходу за період із січня по грудень 2021 року становить 132 985,59 грн (із яких за мінусом податків та аліментів до виплати належить 86 412,42 грн), а за період із січня по квітень 2022 року сукупний дохід становить 41 702,57 грн (із яких за мінусом податків та аліментів до виплати належить 29 643,57 грн) (а.с.70-71). Отже, чистий щомісячний дохід відповідача після сплати податків та виконання аліментних зобов`язань становив до березня 2022 року не менше 7 000 грн. Із квітня 2022 року аліменти не нараховуються, а тому наразі реальний щомісячний дохід відповідача складає не менше 8 800 грн.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 є працездатною особою, працевлаштований та отримує заробітну плату, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку батько здатний надати.

Інша річ, що 21 лютого 2015 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , прізвище після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 », та у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 , який наразі є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.51-52). Дружині відповідача виплата допомоги по безробіттю припинена ще у 2005 році та у апеляційній скарзі є посилання на те, що теперішня дружина відповідача не працює.

Отже, правильно встановивши обов`язок відповідача зі сплати аліментів, суд першої інстанції при визначенні їх розміру не врахував розмір заробітної плати відповідача та наявність на його утриманні малолітнього сина і дружини.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють доходи самої дочки, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, приймаючи до уваги, у тому числі зазначені вище обставини, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засади цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції щомісячний розмір аліментів підлягає зменшенню з 3 000 грн до 2 000 грн, що відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим сторонами доказам та положенням СК України.

Підстави для зменшення аліментів до 1 500 грн, як просить того скаржник, відсутні, оскільки суду не надано належних доказів, що відповідач дійсно проживає у орендованому житлі та у зв`язку і цим несе витрати, які не монетизовані. Натомість за відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 24 травня 2022 року вбачається, що упродовж 2021 та 2022 років відповідач мав соціальні надходження (виплати), які не оподатковуються (а.с.72-74). Доказування ґрунтуватися на припущеннях не може. Отже, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведені усі без винятку обставини, на які він посилався на обгрунтування позиції зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, то доводи апеляційної скарги у цій частини безпідставні та враховані бути не можуть.

Задоволення вимог на меншу суму тягне зменшення пропорційно до розміру задоволених вимог розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, з 908 грн до 605,27 грн (2 000*100/3 000 = 66,66%; 908*66,66/100 = 605,27 грн).

Доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції ухвалив рішення про стягнення аліментів на утримання дочки до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, а не до 30 червня 2022 року , як просила позивач, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, приймаючи до уваги, що право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, а тому така обставина, як закінчення навчання, автоматично припинить право на утримання. Із огляду на те, як викладений зміст резолютивної частини рішення суду першої інстанції, конкретизація (деталізація) у резолютивній частині дати закінчення навчання дочки є зайвою, а доводи з цього приводу надумані. Отже, у цій частині решта рішення залишається без змін.

Приймаючи до уваги, що позивачі у справах про стягнення аліментів відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, судовий збір у сумі 452,73 грн, який поніс відповідач за подання апеляційної скарги, належить компенсувати скаржнику за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає приписам ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції у частині витрат на професійну правничу допомогу не переглядається, оскільки у цій частини не оскаржується і доводи у апеляційній скарзі відносно професійної правничої допомоги відсутні.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, з «3 000 грн» до «2 000 грн», а також зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню в дохід держави з «908 грн» до «605 грн 27 коп».

У решті рішення залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 452 грн 73 коп судового збору за подання апеляційної скарги в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: