КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/17201/21

номер провадження №22-ц/824/7321/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року /суддя Машкевич К.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання права користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 118-121/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що він вселився в надану йому квартиру на законній підставі і ніхто ніколи цього не заперечував. Наголошував, що особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Окремо наголошував на тому, що квартира де він зареєстрований не була його постійним місцем проживання, він туди ніколи не вселявся, факт його не проживання підтверджується актом. З моменту отримання ордеру на квартиру АДРЕСА_1 він у грудні 2013 року вселився і проживає в ній постійно до сьогоднішнього дня. Таким чином при ухваленні оскаржуваного рішення суду першої інстанції судом були порушені норми матеріального та процесуального права, що привели до ухвалення незаконного судового рішення.

Представник Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації В. Королькова звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість її вимог. Вказувала, що як вбачається з апеляційної скарги та матеріалів судової справи апелянт не зазначає в чому саме полягають порушення охоронюваних законом його права та інтересів з боку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що на підставі ордера №05618 від 09 грудня 2013 року квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_1 на сім`ю з п`яти осіб: він - ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син дружини - ОСОБА_3 , дочка дружини - ОСОБА_4 , дочка дружини - ОСОБА_5 , які були зареєстровані в спірній квартирі (а.с.9,10).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Святошинської РДА від 19 липня 2021 року вбачається, що позивач - ОСОБА_1 з 12 червня 2014 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.58).

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 08 травня 2015 року (а.с.51).

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва 17 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та знято їх з реєстраційного обліку (а.с.52-55).

З заяви позивача про реєстрацію місця проживання поданої до АО Відділу з питань реєстрації місця проживання Голосіївської РДА від 11 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з підстав п.11 абз.1 Правил реєстрації місця проживання - особа не надала необхідних документів/інформації. Закінчився термін дії ордеру (а.с.56).

Також встановлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_3 перебуває в комунальній власності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 2 ст. 61 ЖК України про те, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Ордер видається відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР N 470 від 11.12.1984 року. Відповідно до п. 69 Правил на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктом 70 передбачено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Встановлено що з 12 червня 2014 року позивач не був зареєстрований у спірній квартирі, тривалий час, а саме: з 12 червня 2014 року зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

При зверненні до суду позивач зазначив, що він проживав весь час після вселення на підставі ордеру, надавши на підтвердження вказаного договори про надання житлово-комунальних послуг, договір надання послуг охорони, заяви та звернення до товариств та організацій щодо надання послуг утримання спірного житла.

Водночас, за змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Така ж позиція підтримана і Верховним Судом у постанові в справі № 199/91418/16 від 21 травня 2020 року. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 12 квітня 2021 року в справі № 127/26104/18 (провадження № 61-23331св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 643/3624/16 (провадження № 61-5000св19), від 01 вересня 2021 року в справі № 641/7103/19 (провадження № 61-6885св20).

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги, щодо належності та достатності доказів сталого зв`язку зі спірною квартирою та проживання там апелянта, апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Встановлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_3 перебуває в комунальній власності.

Позивач - ОСОБА_1 з 12 червня 2014 року по теперішній час зареєстрований за іншою адресою, тобто за власним бажанням знявся з реєстрації та відповідно до рішення суду, зняв з реєстрації у спірній квартирі інших осіб, які були там зареєстровані.

Апеляційним судом жодним чином не встановлено в чому саме полягає порушення його прав з боку відповідача, оскільки реалізація наданого на спірну квартиру ордера здійснена відповідно до закону, після чого особи, на яких було видано вказаний ордер місце реєстрації змінили - за власним бажанням та за рішенням суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: