Справа № 747/66/23
Провадження № 2/747/29/23
РІШЕННЯ

іменем України

25.05.2023 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Талалаївської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_3 . За життя він склав заповіт, датований 03 травня 1999 року, яким все своє майно заповів позивачам в рівних долях. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва та житловий будинок. Позивачі як спадкоємці в установлений термін оформили спадщину в нотаріальній конторі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після оформлення земельних ділянок через деякий час позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. Під час перевірки наданих на прийняття спадщини документів, було встановлено що в них відсутні правоустановчі документи на нерухоме майно, в звязку з чим позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивачі просять суд визнати за ними по 1/ 2 частці на нерухоме майно житловий будинок по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А1, веранди а1, ганку Гн, сараю Б1, сараю В1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою від 21 лютого 2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 07 березня 2023 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 07 березня 2023 року призначено судове засідання на 03 квітня 2023 року. Також на підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання позивачів та витребувано із нотаріальної контори відомості про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . Судові засідання по справі неодноразово відкладались по причині ненадходження витребуваних документів, ухвалою від 04 травня 2023 року відкладено на 25 травня 2023 року, про що учасники справи повідомлені належним чином.

В судове засідання позивачі по справі не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Представник відповідача Талалаївської селищної ради в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Згідно копії заповіту від 03 травня 1999 року, посвідченого секретарем Української сільської ради Талалаївського району, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках (а.с.13). Згідно інформаційної довідки державного нотаріуса Прилуцької міської державної нотаріальної контори від 20.09.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті їх батька ОСОБА_3 на спадкове майно житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцю (а.с.10). Згідно довідки КП «Прилуцьке МБТІ» від 14.04.2022 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.11). Позивачем ОСОБА_1 10.12.2021 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.17-20). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 01.06.2021 року, проведеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС», що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість об`єкту оцінки житлового будинку АДРЕСА_2 на дату оцінки складає 24 895 грн. (а.с. 21-29). Після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа і спадкоємцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням Талалаївської державної нотаріальної контори від 02.09.2022 року та копією спадкової справи (а.с.64-71).

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України щодо права власності та спадкування. З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване чи придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження чи придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, які були втрачені з невідомих причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 згідно діючого на час отримання земельної ділянки під забудову та побудову будинку в передбаченому законом порядку набув право власності на нього.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідачем у справі є Талалаївська селищна рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки відповідачем надано заяву про визнання позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які являється спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 , визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 200, 206, 265, 264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Талалаївської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с Українське Талалаївського району Чернігівської області (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/ 2 (одну другу) частину нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 - житлового будинку А-1, веранди а1, ганку Гн, сараю Б1, сараю В1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с Українське Срібнянського району Чернігівської області (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/ 2 (одну другу) частину нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 - житлового будинку А-1, веранди а1, ганку Гн, сараю Б1, сараю В1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання учасниками справи копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко