Справа № 350/1533/22
Номер провадження 2/350/94/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 14 грудня 2022 року звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2022 року їй належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Належною їй літньою кухнею та подвір`ям користується відповідач, з яким вона в період часу з 17 лютого 1990 року по 15 вересня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідач без її дозволу підключив літню кухню до лінії електропостачання та використовує електроенергію не здійснюючи оплати за неї, а також шляхом підбору ключів до вхідних дверей будинку заходить до нього, де готує їжу на газовій плиті, чим завдає їй матеріальних збитків. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, погрожує позбавити її життя, що підтверджується зверненням до поліції. При цьому відповідач має своє житло в іншому населеному пункті та зареєстрований по АДРЕСА_2 . На її вимогу про добровільне виселення від 16 серпня 2022 року відповідач не реагує, що змушує її звернутися із цим позовом до суду.
З врахуванням того, що відповідач ніколи не приймав участі щодо оплати послуг за спожитий природний газ, електроенергію та інших витратах по утриманню будинку, та своїми протиправними діями чинить їй перешкоди вільно користуватись та розпоряджатись належним їй житловим будинком, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , усунути їй перешкоди в користуванні цим житловим будинком шляхом його виселення з нього, без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Також просила стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Ухвалою судді від 27 грудня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 18 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Станом на 20 лютого 2023 року недоліки усунуто.
У судове засідання позивачка та її представник не прибули, однак представник позивачки ОСОБА_4 спрямував заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, не заперечує проти ухвалення рішення у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являється, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, відзиву на позовну заяву не подавав; а клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом установлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2022 року виданого державним нотаріусом Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Ничипорчук І.Б., перейшло у спадщину майно, яке складається із житлового будинку і господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 . Згідно довідки Рожнятівської селищної ради № 428 від 21 грудня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації Рожнятівської селищної ради № 120 від 21 грудня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території старостинського округу села Камінь Рожнятівської селищної ради не зареєстрований, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов фактичного місця проживання особи від 4 жовтня 2022 року та від 26 грудня 2022 року складених уповноваженими на те комісіями вбачається, що при обстеженні житлового будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 та розташованого по АДРЕСА_1 встановлено, що в літній кухні, яка знаходиться на подвір`ї цього будинку проживає колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який у даному будинку не зареєстрований.
Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини 1, 2 статті 319 Цивільного Кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ( стаття 150 Житлового кодексу України).
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 Цивільного Кодексу України.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу України).
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням..
Відповідно до частин 4, 5 статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповіно до статті 157 Житлового кодексу України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до положень частини 1 статті 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Із матеріалів справи убачається, що відповідач до членів сім`ї позивачки не належить, з позивачкою постійно не проживає, спільне господарство з нею не веде, не бере участі у витратах по утриманню будинку, без згоди позивачки підключив літню кухню до лінії електропостачання та використовує електроенергію, шляхом підбору ключів до вхідних дверей будинку заходить до нього, де готує їжу на газовій плиті.
При цьому відповідач є працездатною особою, у будинку позивачки не зареєстрований, має власне житло, розташоване по АДРЕСА_2 .
Із заяви позивачки до органів поліції від 8 серпня 2022 року, у якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_2 убачається, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, погрожує позбавити її життя.
Зазначене звернення було зареєстроване 24 серпня 2022 року в ЖЄО за № 2375 відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області, розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян» та заявниці було рекомендовано звернутися до суду, так як між нею та ОСОБА_2 убачаються цивільно-правові відносини.
Будь-яких заперечень з приводу цього відповідач не надав, відзив не подав, тобто не спростував тверджень позивачки.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, свого житла і кореспонденції.
Враховуючи, що позивачці на праві власності належить житловий будинок, у якому проживає її колишній чоловік (шлюб між сторонами розірвано більше тринадцяти років тому) який порушує правила співжиття у зазначеному будинку, погрожує позивачці позбавити її життя, без її згоди проникає до її будинку, вчиняє дії щодо незаконного підключення літньої кухні до лінії електропостачання, а звернення позивачки до органів поліції не дали позитивних результатів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
У відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись статтями 7-13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 273-279, 280-284, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 9, 116, 150, 156, 157 Житлового кодексу України,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення, задоволити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення з цього будинку ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Сокирко Л.М.