Справа №: 272/220/23
Провадження № 2/272/167/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Андрушівської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувся до суду із указаним позовом, у якому зазначив, що з 29.12.2009 сторони перебували у шлюбі, який 14.10.2014 року був розірваний. Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо.

З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дітей, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітей, участі у житті дітей не приймає.

Діти проживають разом з бабою. Позивачка самостійно несе усі витрати по утриманню дітей, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільних дітей, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення.

Позивачка має намір забезпечити повноцінне навчання сину в Республіці Польща, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Вона подала документи та отримала дозвіл на навчання сина ОСОБА_3 в Університеті бізнесу у Вроцлаві за освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр на стаціонарному відділенні з 01.10.2023 року по 31.09.2026 року.

Позивачка неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 для навчання в Республіка Польща. На не одноразові прохання відповідач реагував відмовою.

В доказ вказаного в останнє було надіслано листа про надання відповідного дозволу, однак відповідач проігнорував його та не надав відповіді у законодавчо встановлений термін, що вважається відмовою.

Враховуючи викладене представник позивачки просить надати позивачці дозвіл на виїзд сина у Республіку Польща на навчання без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 на строк навчання дитини в Університеті бізнесу у Вроцлаві за освітньо - кваліфікаційним рівнем - бакалавр на стаціонарному відділенні (з 01.10.2023р. по 07.06.2024 року) до досягнення ним повноліття.

Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, оскільки надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, оскільки надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29.12.2009 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 . Рішенняя Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.10.2014 їх шлюб було розірвано (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , його мати є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_2 (а.с.6). Згідно довідки від 15.11.2022 №2662, яка видана Андрушівською міською радою діти проживають разом із бабою ОСОБА_6 (а.с.12). Відповідно до довідки з Республіки Польща, ОСОБА_3 подав кандидатуру на вступ до Університету бізнесу у Вроцлаві за освітнім рівнем - бакалавр на стаціонарному відділення. Навчання починається з 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2026 року (а.с.9).

Матеріали справи не містять відомостей щодо дозволу відповідача на виїзд дітей за кордон.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 152 Сімейного кодексу України дитина має право на належне батьківське виховання, та відповідно ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов`язані виховувати дитину та піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що діти проживають з матір`ю, яка забезпечує їм повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, а також взявши до уваги положення статті 157 СК України, суд приходить до висновку, що надання дозволу позивачці на виїзд сина ОСОБА_3 у Республіку Польщу на навчання без дозволу батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати із відповідача на користь позивачки не стягувати.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 152, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 81, 141, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (проживаючої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) дозвіл, на виїзд сина ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіка Польща на навчання без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк навчання дитини в Університеті бізнесу у Вроцлаві за освітньо- кваліфікаційним рівнем - бакалавр на стаціонарному відділенні (з 01.10.2023р. по 07.06.2024року) до досягнення ним повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя:В. В. Карповець