Справа № 286/2985/21
Провадження № 2/279/109/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., за участю дистанційно позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №286/2985/21 за позовом ОСОБА_1 до Природного заповідника "Древлянський" про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Природного заповідника "Древлянський" про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, який в подальшому уточнив, зазначивши, що 10.02.2016 року він був прийняти на роботу до Природного заповідника "Древлянський" на посаду головного інженера з охорони природних екосистем. Відповідно до наказу №43-К від 01.03.2016 року був переведений на посаду старшого наукового співробітника наукового відділу Природного заповідника "Древлянський", наказом №1-К від 03.01.2017 року переведений на посаду заступника директора - головного природознавця Природного заповідника "Древлянський". 25.05.2020 року був звільнений з посади, відповідно до наказу №41-К. Рішенням Овруцького районного суду від 17.06.2021 року був поновлений на посаді заступника директора - головного природознавця Природного заповідника "Древлянський". На підставі рішення суду його було примусово поновлено на роботі з 26.05.2020 року, винесено наказ № 110-к та з 14.07.2021 року він приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Наказом №137-к від 20.08.2021 року в.о. директора Природного заповідника "Древлянський" ОСОБА_4 йому оголошена догана за неналежне виконання службових обов`язків (неявка на ліквідацію пожежі 22.07.2021 року).

Вказаний наказ вважає незаконним, так як він не містить посилання на конкретні пункти посадової інструкції, інших документів, які регулюють його трудову діяльність та які саме він порушив, не містить посилання на порушення тррудової дисціпліни, пов`язане з неналежним виконанням трудових обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією.

Так, зазначений наказ був винесений на підставі рапорта начальника відділу державної охорони природно-заповідного фонду ОСОБА_5 , який являється його підлеглим. Акт про його неявку на пожежу складений за його відсутності, з ним він не ознайомлений.

Дійсно, 22.07.2021 року о 14.00 год. він побачив в районі річки Ослів на території лісового масиву ДП "Народицьке лісове господарство" задимлення, про що повідомив керівника вказаного підприємства. Також він зателефонував з даного приводу до заступника начальника 14 ДПРЧ-3ДПРЗ ГУДСНС України в Житомирській області, місце роботи якого саме в смт. народичі та повідомив про задимлення. ОСОБА_5 виїхав на пожежу на службовому автомобілі. На пропозицію в.о.директора Шелюка М.І., яка була висловлена на його адресу в грубій формі, він зазначив, що пожежа знаходиться в 2 зоні радіоактивного забруднення, для перетину якої потрібно службове посвідчення, яке він здав при звільненні та яке після поновлення на роботі не видали, незважаючи на його неодноразові прохання.

Незважаючи на те, що він є інвалідом, він виїхав на автомобілі дружини на місце пожежі, де дізнався, що тушіння очолює керівник ДП "Народицьке лісництво" ОСОБА_6 і пожежа локалізована. З працівниками патрульної поліції він повернувся до місця роботи, о 21.00 год зареєструвався в журалі про закінчення роботи.

В.о. директора зажадав від нього пояснень, які він надав виклавши всі обставини, однак його пояснення до уваги взяті не були.

Крім того, наказом №160-К від 15.09.2021 року його притягнуто до дисциплінароної відповідальності в виді догани за неналежне виконання службових обов`язків (посадової інструкції заступника директора-головного природознавця р.ІІІ).

Так, він був незаконно звинувачений в ігноруванні та невиконанні вказівки від 26.07.2021 року про організацію та очолення групи з працівників державної охорони природно-заповідного фонду заповідника на 27.08.2021 року на 09.00 год. для прочісування території Розсохівського ПНДВ в пошуках ймовірно пораненого оленя.

30.08.2021 року він надав керівництву письмові пояснення, в яких виклав свою позицію, а саме: вважає, що дана вказівка протирічить вимогам Інструкції №15 по техніці безпеки при проведенні рейдів по охороні природно-заповідного фонду від браконьєрства, відповідно до якої рейдит по охороні території від браконьєрства проводяться згідно наказів, затверджених начальником управління, директором ПЗ, заступником директора. Керівник бригади призначається директором ПЗ, начальником, про що робиться відповіднй запис в наказі про охорону територій (в календарному плані - графіку). Його пояснення не були взяті до уваги.

Вважає, що вказаний наказ є незаконним.

Оскільки, він був поновлений на роботі на підставі рішення суду, керівництво до нього дуже прискіпливе, в.о. директора Шелюк М.І. вважає, що він не відповідає займаній посаді.

Просив визнати накази №137-К від 28.08.2021 року та №160-к від 15.09.2021 року в.о. директора Природного заповідника "Древлянський" про оголошеня йому догани незаконними.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 10000,00 грн. спричненої моральної шкоди, оскільки він працює чесно та сумлінно, у зв`язку з незаконним притягненням його до дисциплінарної відповідальнсоті він втратив спокій, сон, змінився його звичайний спосіб життя, порушились нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, він дуже нервує та переживає, що негативно вливає на його сім`ю, яка є багатодітною.

Також просить стягнути понесені витрати на правничу допомогу.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 15.09.2021 року вказав, що наказ №137-к від 20.08.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності винесені відповідно до норм чинного законодавства, є конкретним і зрозумілим з посиланням на пункти подсадової інструкції. З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис. Факти викладені в позовній заяві не підтверджені належними доказами, а є тільки надуманими. Відповідно до п.п.3,10,14 п.3.2 Посадової інструкції до завдань і обов`язків заступнимка директора - головного природознавця заповідника відноситься: організація розробки планових завдань на перспективу; планування і здійснення заходів щодо запобіганя виникнення, поширення пожеж, інших надзвичайних ситуацій; своєчасне і якісне виконання планових завдань, виданих наказів (розпоряджень) адміністрації. Підставою винесення наказу №137-к від 20.08.2021 року був рапорт начальника відділу державної охорони природно-заповідного фонду ОСОБА_5 від 22.07.2021 року, акт про неявку на пожежу від 22.07.2021 року, листи від 30.07.2021 року та від 20.08.2021 року ОСОБА_1 про надання письмового пояснення, повідомлення ОСОБА_1 на лист від 20.08.2021 року, акт про ненадання конкретних причин неявки на ліквідацію пожежі від 20.08.2021 року. В задоволенні позову просив відмовити.

Крім того, 27.01.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, з додатками, який долучено до матеріалв справи. В задоволенні позову просив відмовити.

Позивачем відповідь на відзин не надано.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 в задоволенні позову просила відмовити з підстав зазначених у відзивах на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, який регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (КЗпП).

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також КЗпП України.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як наголошує ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як встановлено судом, позивач 10.02.2016 року був прийняти на роботу до Природного заповідника "Древлянський" на посаду головного інженера з охорони природних екосистем. Відповідно до наказу №43-К від 01.03.2016 року був переведений на посаду старшого наукового співробітника наукового відділу Природного заповідника "Древлянський", наказом №1-К від 03.01.2017 року переведений на посаду заступника директора - головного природознавця Природного заповідника "Древлянський". 25.05.2020 року звільнений з посади, відповідно до наказу №41-К. Рішенням Овруцького районного суду від 17.06.2021 року був поновлений на посаді заступника директора - головного природознавця Природного заповідника "Древлянський". На підставі рішення суду ОСОБА_1 було примусово поновлено на роботі з 26.05.2020 року, винесено наказ №110-к та з 14.07.2021 року він приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Наказом №137-к від 20.08.2021 року в.о. директора Природного заповідника "Древлянський" ОСОБА_4 . ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінароної відповідальності в виді догани за неналежне виконання службових обов`язків (неявка на ліквідацію пожежі 22.07.2021 року).

Наказом № 160-К від 15.09.2021 року в.о. директора Природного заповідника "Древлянський" ОСОБА_4 . ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінароної відповідальності в виді догани за неналежне виконання службових обов`язків (посадової інструкції заступника директора-головного природознавця р.ІІІ).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 140 КЗпП України, щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно з статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу).

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме: у КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

За змістом статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини , за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до Посадової інструкції заступника директора - головного природозавця заповідника "Древлянський" до обв`язків ОСОБА_1 входить: планування і здійснення заходів щодо запобігання виникнення, поширення пожеж та інших надзвичайних ситуацій.

22.07.2021 року своїм усним розпорядженнм в.о. директора Природного заповідника ОСОБА_4 направив ОСОБА_1 з працівниками відділу державної охорони природно-заповідного фонду автомобілем на пожежу в лісовому масиві Народицького природоохоронного науково-дослідного відділення.

Як вбачається з інформаційного листа Коростенськогог РУП від 07.09.2021 року 22.07.2021 року під час лісової пожежі на теритоії ДП Народицького спеціалізованого лісового господарства, заступник директора ПЗ "Древлянський" ОСОБА_1 особисто був присутній на КПП-203 с.Малі Кліщі, просив надання допомоги у встановленні її перебігу та організації гасіння, ОСОБА_1 разом з капітаном поліції ОСОБА_7 та сержантом поліції ОСОБА_8 виїзджав на місце пожежі.

Про виконання розпорядження в.о. директора Природного заповідника ОСОБА_4 щодо виїзду на місце пожежі ОСОБА_1 30.07.2022 року надав письмові пояснення.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 до уваги не були прийняті, не було з`ясовано всі обставини, невиконання розпорядженя в.о. директора Природного заповідника ОСОБА_4 , щодо виїзду на місце пожежі спростовується даними листа Коростенськогог РУП від 07.09.2021 року 22.07.2021 року, а відтак, позовні вимоги про визнання наказу №137-К від 20.08.2021 року підлягають задоволенню.

Суд критично відноситься до поданого стороною відповідача акта від 22.07.2021 року, за підписом ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які засвідчили, що ОСОБА_1 під час ліквідації пожежі не з`явився, так як зазначені працівники є працівниками ПЗ "Древлянськиі" та перебуають у підпорядкуванні ОСОБА_5 .

Стосовно наказу № 160-к від 15.09.2021 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за неналежне виконання службових обов`язків (посадова інструкція заступника директора - головного природознавця р.ІІІ), суд зазначає наступне.

26.07.2021 року о 16.50 год. в.о. директора Природного заповідника ОСОБА_4 була надана вказівка ОСОБА_1 на організацію та очолення групи працівників служби державної охорони природно-заповідного фонду заповідника на 27.08.2021 року на 09.00 год. для прочісування території Розсохівського ПНДВ в пошуках імовірно пораненого оленя.

Відповідо до п.2 ч. 1 Інструкції № 15 по техніці безпеки при проведенні рейдів по охороні природно-заповідного фонду від браконьєрства - рейдом по охороні території заповідника від браконьєрів являється виїзд, вихід в межі заповідних зон з метою попередження, виявлення та припинення випадкив браконьєрства. Частина 3 п.п. 1,3 вказаної Інструкції зазначає, що рейди по охороні території від браконьєрства проводяться згідно наказів, затверджених начальником управління, директором ПЗ, заступником директора. Керівник рейдової бригади призначається директором ПЗ, начальником, про що робиться відповідний запис у наказі про охорону територій (в календарному плані-графіку).

Даних про винесення наказу про проведення 27.08.2021 року рейду по охороні території від браконьєрств із зазначенням кількості членів рейдової бригади, призначення керівника рейдової бригади (в тому числі ОСОБА_1 ), про ознайомлення позивача з наказом, суду не надано, тобто дані про неналежне виконання свлїх посадових обов`язків ОСОБА_1 відсутні.

Крім того, слід зазначити, що наказ № 160-к від 15.09.2021 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не містить чіткого формулювання суті і обставин проступка допущеного позивачем, у тому числі коли він мав місце, достатніх даних про конкретні винні дії позивача щодо порушення посадових обов`язків, які б могли бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани. У спірному наказі наведене неконкретне твердження про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків (посадова інструкція заступника директора - головного природознавця р.ІІІ), в який день і за яких обставин у наказі не вказано.

За відсутності деталізації обставин, які позивачу ставляться у провину, суд позбавлений можливості оцінити наявність порушень посадових обов`язків, які є складовими трудової функції працівника, перевірити дотримання роботодавцем строків застосування дисциплінарного стягнення, визначених статтею 148 КЗпП України.

Посилання у наказі на листи, рапорти, акт не є достатнім, оскільки на їх підставі саме роботодавець мав у прийнятому рішенні викласти обставини проступків та дані про конкретні винні діяння позивача (час, місце, спосіб, дія чи бездіяльність).

Такий висновок відповідає позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 583/2103/17, від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17.

Крім того, долучений стороною відповідача рапорт начальника ВДО ПЗФ ПЗ "Древлянський" Мойсеєнко І.П. судом не береться до уваги, оскільки не містить дату його написання та подання, крім того, він складений працівником ПЗ "Древлянський", який перебуває в підпорядкуванні ОСОБА_4 ; не заслуговує на увагу і акт від 27.08.2021 року, оскільки складений працівниками ПЗ "Древлянський", не містить дату реєстрації. Рапорти подані на ім`я начальника ПЗ "Древлянський" ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не містять дату реєстрації, а відтак встановити точну дату їх подання неможливо, а тому вони не заслуговують на увагу.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу незаконним та скасування наказу № 160-к від 15.09.2021 року, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Наведені відповідачем доводи в обґрунтування своєї позиції не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Враховуючи те, що противоправними діями відповідача було завдано позивачу моральних страждань, які полягають у тому, що позивач зазнав переживань коли дізнався про те, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, втратив душевний спокій, сон, що також вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тому з урахуванням перенесених моральних та психологічних страждань, враховуючи незначний проміжок часу притягнення його двічі до дисциплінарної відповідальнсоті, а також обґрунтованість глибини страждань та їх наслідків.

Враховуючи викладене, вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наявності підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з того, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв порушення звичайного для даної людини способу життя.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення.

Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Витрати понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 1005,03 грн. підлягають стягненню з відповідача, так як вони підтверджені належними доказами, а саме договором про надання правничої допомоги, ордером, платіжним дорученням.

Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.43,55 Конституції України, ст.ст. 4,12,81,141,259,263265,268 ЦПК України, ст.ст. 147-149, 235,237-1 КЗпП України

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Природного заповідника "Древлянський" про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати наказ №137-К від 20.08.2021 року в.о.директора Природного заповідника "Древлянський" "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", незаконним.

Визнати наказ №160-К від 15.09.2021 року в.о.директора Природного заповідника "Древлянський" "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", незаконним.

Стягнути з Природного заповідника "Древлянський" на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди, 1005,03 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Природного заповідника "Древлянський" на користь ОСОБА_1 908,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Природного заповідника "Древлянський" на користь держави 908,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 17.04.2023 року.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Природний заповідник "Древлянський", місце знаходження: 11400, смт. Народичі, вул. Замкова, 188, Житомирська область, .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом