Справа № 344/5881/21
Провадження № 2/344/282/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

представника позивача Кардаш О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 34 056,57 грн., покликаючись на те, що позивач надає послуги теплопостачання до житлового приміщення по АДРЕСА_1 , де проживає відповідач. Взяті на себе зобов`язання по оплаті комунальних послуг відповідач не виконує належним чином, у зв`язку із чим, станом на 01.03.2021 року, виникла заборгованість у розмірі 34 056,57 грн.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позовні вимоги у заявленному розмірі 34 056,57 грн. є необґрунтованими. Позивачем не надано доказів, що він є виконавцем послуг централізованого постачання. Ще до 26.01.2010 року у позивача наявне її звернення від 07.09.2009 про від`єднання від послуги теплопостачання, у якій вона просила направити до неї свого представника для встановлення факту від`єднання її квартири від системи централізованого постачання. 23.09.2009 року до неї було направлено комісію, яка склала Акт, яким зафіксувала самовільне відключення квартири від системи централізованого постачання. Однак за такі дії її не було притягнуто до адміністративної відповідальності. З часу відключення від централізованого теплопостачання з жовтня 2009 року, вона здійснює обігрів квартири електрообігрівачем. Жодних доказів надання позивачем послуг теплопостачання, при відсутності батарей та ізольованих стояків, позивачем не надано. Також, відповідачка звертає увагу на відсутність договірних відносин з позивачем, зокрема відсутні докази надання їй проекту на укладення договору. У розрахунку заборгованості позивач не зазначає на підставі чого здійснено такий розрахунок, не зазначено жодного показника будинкового обліку спожитого будинком, не надано відповідно до показників розрахунок на спожите тепло та його вартість. Просить відмовити у задоволені позову.

Відповідно до заяви від 28.12.2021 відповідачка просить застосувати строк позовної давності, зважаючи на те, що частина суми боргу 16401,32 грн. подана без розрахунку та поза межами позовної давності.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010 року. Відповідачем не надано доказів, котрі б свідчили про дотримання визначену законом процедури відключення, оскільки вказаний факт має суттєве значення, відповідно немає підстав для припинення нарахувань, адже законом не передбачено обов`язку припинення нарахування споживачів, котрі самовільно від`єднались від системи централізованого опалення. Втручання в систему опалення шляхом від`єднання від системи централізованого теплопостачання вочевидь порушує права інших мешканців будинку на отримання належної якості послуг централізованого опалення. Сума заборгованості, яка підлягає оплаті відповідачу, є обґрунтованою, оскільки послуги їй, як споживачу, надавалися, а тому сам факт неотримання послуг належної якості є виною самої відповідачки, так як відключення від мереж централізованого опалення відбулось самовільно, з порушенням встановленого порядку, а тому це не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати надані позивачем послуги з теплопостачання.

У запереченні на відповідь на відзив відповідачка зазначає про надуманість висновку позивача про порушення нею прав та інтересів інших власників квартир у будинку внаслідок відключення її квартири від мережі централізованого опалення. Жодних скарг сусідів її будинку щодо таких дій, які б створили їм якусь шкоду чи незручності в отриманні теплової енергії, не надано. Позивач не надав належного розрахунку заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не прибула, свою позицію висловила письмово у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив, у яких просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 3 ст. 2 ЦПК України в якості загальних засад (принципами) цивільного судочинства вказано змагальність сторін; диспозитивність.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач по справі зареєстрована у АДРЕСА_1 , що підтверджується адресними довідками, наданими на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України (а.с. 18, 19).

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 року в справі № 6-59цс13: «…споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п. 21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання.

Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року.

Споживачі зобов`язані своєчасно, тобто щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надану послугу постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населенню, що передбачено ст. ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення житлового приміщення відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів не надання їй послуг з постачання теплопостачання.

Відповідачем, на підтвердження відключення від централізованого теплопостачання, надано копію Акту від 23.09.2009 року, у якому працівниками ДМП «ІФТКЕ» встановлено факт самовільного відключення ОСОБА_1 від системи теплопостачання у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Підведення централізованого опалення до стояка в межах житлового приміщення відповідача свідчить про виконання послуг позивачем щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язана сплатити надані послуги.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання споживачем ОСОБА_1 зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 01.03.2021 року виникла заборгованість в загальній сумі 34 056,57 грн.

Відповідачка просила суд до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, пред`явленням особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовну заяву подано до суду 19.04.2021 року.

Станом на 01 березня 2018 року по вказаному особовому рахунку щодо відповідача наявна заборгованість у розмірі 16 401,32 грн. (а.с. 3). При цьому, розрахунок заборгованості у розрізі за кожен рік до 01.03.2018 року позивачем не надано суду.

З урахуванням заяви про застосування позовної давності, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги теплопостачання у розмірі 17 655 гривень 25 копійок, що нарахована за період з березня 2018 по лютий 2021 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог у сумі заборгованості 16 401,32 грн., що виникла до 01.03.2018 року, слід відмовити за пропуском строків позовної давності.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 17 655 гривень 25 копійок.

На підставі керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, буд. 59 «А», , заборгованість за надані послуги теплопостачання у розмірі 17 655 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 25 копійок та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 гривень.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 16.08.2023 року.