27.03.2023 227/1602/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 березня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Круговій І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочно розгляду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Нікольський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку уточнив заявою від 18.05.2021 року. В обґрунтування позову зазначено, що 26.05.2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №192/586, відповідно до умов якого вона отримала кредит, а саме грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20% річних строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 25.05.2016 року. 13.12.2016 року заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом були задоволені повністю. Позивач зазначає, що в забезпечення кредитного договору №192/586 від 26.05.2011 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 7263, відповідно до умов якого, в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Позивачем всі зобов`язання були виконані належним чином, позичальнику ОСОБА_2 був наданий кредит готівкою, проте вона належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 05.04.2021 року у неї виникла заборгованість, загальна сума якої становить 29720,80 грн., та складається з: 17088,20 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом; 5351,61 грн. - сума проценті за користування кредитом; 3144,23 грн. - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 984,73 грн. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за відсотками; 2400,31 грн. - три проценти річних на суму простроченого кредиту; 751,72 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками. Враховуючи викладене позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 192/235 від 05.09.2007 року, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору №7263 від 26.05.2011 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2559,74 гривень.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Нікольський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавали, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем подано не було. Представник третьої особи Нікольського ВДВС у Маріупольському районі Донецької області СМУМЮ (м. Харків) також в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника відділу, просив винести рішення на розсуд суду.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.05.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , був укладений Кредитний договір №192/586. (а.с.7-9)

Відповідно до п. 1.1. договору банк зобов`язується надавати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 60000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.05.2016 року на поточні потреби позичальника.

26.05.2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , було укладено Іпотечний договір №7263, посвідчений приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу Старко О.П., зареєстровано в реєстрі за №996, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передають в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідчений 20.05.2005 року приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу Старко О.П. та зареєстрованим в реєстрі за №1526. (а.с.10-14)

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно п. 1.4. іпотечного договору вартість предмета іпотеки визначено сторонами шляхом проведення його оцінки і згідно Звіту про експертну оцінку від 08.04.2011 року вартість предмета іпотеки становить 170648,69 грн. При цьому, сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 11.04.2011 року КК БТІ (м. Харцизьк) за № 29611081, загальна вартість нерухомого майна становить 63441,00 грн., реєстраційний номер об`єкта № 10744273.

Пунктом 1.5. іпотечного договору визначено, що на період дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користування іпотекодавця.

Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, крім іншого, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 (двох) місяців.

Відповідно п. 4.1. іпотечного договору право іпотеки виникає у іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Пунктами 6.1., 6.2. іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку.

Згідно з п. 9.1. іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона відчуження предмету іпотеки.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №250850982 від 31.03.2021 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності, по 1/1 належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, Р№ 1526 від 20.05.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу Старко О.П., було зареєстровано заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майна на підставі Іпотечного договору№7263 від 26.05.2011 року (а.с.25-26).

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2016 року по справі № 227/3708/16-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії -Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харцизьк Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» () заборгованість за кредитним договором №192/586 від 26 травня 2011 року в розмірі 25384,04 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору розмірі 1378,00 грн. та у вигляді витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 630,00 грн., а всього 2008,00 грн. (а.с.23-24)

З наданої суду інформації Нікольським РВ ДВС СМУМЮ (м. Харків) № 2346/13/21 від 16.07.2021 року вбачається, що згідно моніторингу в АСВП 13.04.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2016 року. Винесено постанову про арешт коштів боржника. Згідно відповіді реєструючи органів, боржник ОСОБА_2 ніде не працює, пенсію не отримує. За боржником зареєстровано рухоме майно, яке постановою заступника начальника відділу оголошено у розшук. (а.с.99).

Як вказано позивачем та що не було спростовано відповідачем ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує, порушила умови кредитного договору та норми чинного законодавства, у зв`язку із чим відповідно до розрахунку заборгованості та звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом боржник ОСОБА_2 має заборгованість в загальному розмірі 29720,80 грн., та складається з: 17088,20 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом; 5351,61 грн. - сума проценті за користування кредитом; 3144,23 грн. - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 984,73 грн. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за відсотками; 2400,31 грн. - три проценти річних на суму простроченого кредиту; 751,72 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками. (а.с.15-17)

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання боржником ОСОБА_2 зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, а також суми інфляційного збільшення заборгованості, 3 % річних від простроченої суми в матеріалах справи відсутні.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст. 572 ЦК України).

Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 дійшла висновку, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі №404/2610/16-ц вказано, що купівля іпотечного майна за кредитні кошти не є обов`язковою умовою для звернення на нього стягнення у передбаченому іпотечним договором і Законом України «Про іпотеку» порядку. Також законодавство не передбачає такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як не співмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене може враховуватися лише у разі, якщо порушенням основного зобов`язання іпотекодержателю не завдано збитків. Якщо боржник судове рішення про стягнення з нього заборгованості не виконує і заборгованість не сплачує, то немає підстав для висновку про те, що іпотекодержателю не завдано збитків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (одночасне стягнення боргу за основним зобов`язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки) зазначено, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Схожі правові висновки виклав Верховний Суд України у постановах від 03.02.2016 року у справі №22-ц/796/716/2014 та від 09.09.2014 року у справі №922/3658/13.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2016 року по справі № 227/3708/16-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитом задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 192/586 від 26.05.2011 року в розмірі 25384,04 грн.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано в повному обсязі боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Таким чином, в судовому засіданні на підставі вивчених доказів та наведених норм права було встановлено наявність законних підстав для звернення позивача із позовом до відповідача про стягнення за договором іпотеки №7263 від 26.05.2011 року в зв"язку із порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору №192/586 від 26.05.2011 року. На підставі пунктів 6.1, 6.2. договору іпотеки, укладеного між сторонами, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із невиконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань за кредитним договором № 192/235 від 05.09.2007 року.

Отже, є обґрунтованими вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України " Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Окрім того, Указом Президента України, починаючи з 05-30 год. 24.02.2022 року в зв`язку із збройною агресією РФ в Україні введено воєнний стан, який 19 лютого 2023 року продовжено строком на 90 діб.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15 (провадження 61-10125св21) сформулював правові висновки у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах. Верховний Суд вказав, що недотримання правил про повідомлення боржника та іпотекодавця про заборгованість (ст. 35 Закону України «Про іпотеку») перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Відповідно до Закону від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI «Прикінцеві положення» Закону «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту:«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія: статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки);статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки);статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти);статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Таким чином, враховуючи, що воєнний стан в Україні триває, виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах зупинено на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Тобто, зупинення положень Закону України «Про іпотеку» в частині реалізації предмета іпотеки є фактично відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак такі положення не передбачають втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє реалізацію предмета іпотеки шляхом продажу на електронних аукціонах.

Підводячи підсумок, суд зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити, звернувши стягнення на предмет іпотеки для погашення того розміру заборгованості, який наведений вище - 29720,80 грн (станом на 05.04.2021 року).

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2559,74 грн. (а.с.2)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 576, 590, 611, 625, 629, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Нікольський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору №7263 від 26.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу Старко О.П., зареєстровано в реєстрі за №996, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» () в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №192/586 від 26.05.2011 року, укладеного з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , яка станом на 05.04.2021 року становить 29720 гривень 80 коп., та складається з: 17088,20 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом; 5351,61 грн. - сума проценті за користування кредитом; 3144,23 грн. - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 984,73 грн. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за відсотками; 2400,31 грн. - три проценти річних на суму простроченого кредиту; 751,72 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на електронних аукціонах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», , відшкодування понесених судових витрат у розмірі 2559 гривень 74 коп.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Корнєєва

27.03.2023