Справа №938/606/22
Провадження № 2/938/50/23
15 травня 2023 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1922222 від 18.03.2021 року у розмірі 67 696,01 гривень.
Ухвалою суду від 27.12.2022 року дана позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.02.2023 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Ухвалою суду від 03.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач явку представника до суду не забезпечив, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином (а.с. 135), представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без присутності представника , просив позов задоволити та не заперчував щодо винесення заочного рішення (а.с.140).
Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади (а.с. 143), копію позовної заяви з додатками, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 27.12.2023 року, та судові повістки на 23.01.2023 року та на 13.02.2023 року,03.03.2023 року отримав 10.01.2023 року,03.02.2023 року, 02.03.2023 року, (а.с. 85,98,105), у подальшому судові виклики, адресовані йому поверталися до суду з відмітками «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відкладення», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.106-109, 125-128, 136 - 139), причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
Згідно з повідомленням Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 07.03.2023 року № 2/1/470 (а.с. 104), ОСОБА_1 до лав Збройних сил України не призивався.
Відповідно до ч.1 ст.223ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ухвалою суду від 15.05.2023 рокупостановлено проведення заочного розгляду цієї справи.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до такого висновку.
У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу.
Суд акцентує увагу, що позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту/позики, заборгованості за відсотками, заборгованості за комісією та не звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кедитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором
Судом встановлено, що 18.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №1922222 на суму 8 000 гривень (п.2.3.3), строк позики - 30 днів до 17.04.2021 року (п. 2.3.4), строк дії договору період, на який укладається Договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення договору і спливає через три місяці після спливу строку позики (п.1).
Відповідно до згаданого договору позика надана на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні ( п.2.2), тип позики короткострокова (п.2.3.1), мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 2.3.2). Розмір процентів - проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно доДодатку № 1 до Договору позики (а.с. 9 -15). Також у п.3.2.2 цього договору позичальнику надано право повернути позику та спатити нараховані проценти за користування позикою протягом перших трьох календарних днів після спливу строку позики без нарахування при цьому процентів на прострочену позику.
21.04.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору позики №1922222 від 18.03.2021 року - Додаток №2 (а.с.19 20), якою сторони погодили викласти п 2.3.4 Договору позики №1922222 від 18.03.2021 року в наступній редакції: «2.3.4 строк позики: до 21.05.2021 року», проценти за користування позикою в період дії додаткової угоди складають 4776,01 гривню, з урахуванням тіла кредиту 8 000 гривень всього до сплати 12 776,01 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики станом на 13.10.2021 року ( а.с. 30-31), заборгованість у ОСОБА_1 перед ТОВ «Маніфою» становить 24 736,01 гривень, що складається із 8 000 гривень тіло кредиту, 23 561,63 гривні нараховані проценти за користування позикою, з яких погашено 10 825,62 гривень, та 4 646,40 гривень нараховані проценти на прострочену позику, з яких погашено 646,40 гривень, тобто 16 736,01 гривень заборгованість за процентами.
13.10.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №13/10-2021, відповідно умов якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №1922222 від 18.03.2021 року, укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 (а.с.35 50).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №1922222 від 18.03.2021 року станом на 17.11.2022 року (а.с.32) його заборгованість становить 67 696,01 гривень, з яких 8 000 гривень тіло кредиту, 12 736,01 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 4 000 гривень заборгованість з комісії, 28 496,80 гривень нараховані проценти за користуванням позикою за період з 14.10.2021 року до 10.04.2022 року , 14 463,20 гривень нараховані проценти на прострочену позику за період з 14.10.2021 року до 10.04.2022 року, таким чином загальна сума заборгованості станом на 17.11.2022 року становить 67 696,01 гривень.
Позивач посилається на те, що у п.3.10 договору позики №1922222 від 18.03.2021 року (а.с.11) передбачено,що, керуючись ст.1048 ЦК, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.
З приводу такої умови договору позики висловилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16, а саме стосовно змісту поняття «користування кредитом», нарахування процентів на підставі ст.1048 ЦК України і на підставі ст.625 ЦК України, а також можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Припис абзацу другого ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України.Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).
Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Враховуючи вищевказане, суд звертає увагу, що в договорі позики №1922222 від 18.03.2021 року п.3.10, яким передбачено нарахування процентів до дня повернення позики, розміщений в розділі 3 "Умови нарахувавннея процентів за договором та сплати заборгованості позичальнику", а не в роділі 5 "Відповідальність сторін".
13.10.2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Маніфою» укладено договір відступлення прав вимоги №13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» передає ТОВ «Вердикт Капітал» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними догодами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Маніфою» та боржниками, у тому числі до ОСОБА_1 (а.с.35 50).
У ст.512 ЦК встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора взобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК).
Згідно зі ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У ч.1 ст.1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Враховуючи вищевказаний договір відступлення прав вимоги №13/10-2021, суд вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 18.03.2021 року №1922222.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України,
Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.4 ст.10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем долучено до матеріалів справи Договір №07-10/2022 про надання правової допомоги від 07.10.2022 року (а.с.65 - 68), витяг із Актав №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 року (а.с. 74), заявку на надання юридичної допомоги №19 від 01.11.2022 року (а.с. 73), платіжне доручення ТОВ «Вердикт Капітал» отримувач АО «Лігал Ассістанс» від 10.11.2022 року на загальну суму 56 000 гривень, витяг прас-листа АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 69 71).
Як вбачається з витягу акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022року вартість надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти за 1 годину становить 3 000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Верховинського районного суду Івано-Франківської області, підготовка та друк необхідних документів впродовж 4 годин по 1500 гривень за 1 годину, а всього 6000 гривень.
Суд вважає, що 4 години роботи адвоката, витрачених на складання позовної заяви на 7 сторінках, а також підготовка та друк необхідних документів, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, в зв`язку з чим їх доцільно зменшити до 2-х годин роботи вартістю по 1500 гривень за кожну, в зв`язку з чим слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень (3000 +3000=6000 гривеь).
На підставі ст.ст. 12, 207, 514, 516, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 626, 628, 638, 1048, 1050,1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 137, 141,258,259,265,268,280-281 ЦПК України,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково .
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 906,55 гривень (дев`ятсот шість гривень 55 копійок) сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 6 000 (шість тисяч) гривень витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - , м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд 5-Б;

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , с. Стебні Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН