ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/478/23 Справа № 211/6854/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про відмову у роз`ясненні рішення

15 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відділ з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за наявними у справі матеріалами, заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради про визнання права власності, який в ході розгляду справи уточнив та у редакції позову від 11.08.2022 просив визнати за ним право власності на об`єкти нерухомості, розміщені по АДРЕСА_1 та в уточненому позові просив суд зобов`язати Відділ з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради прийняти від позивача у десятиденний термін внести до Державного Реєстру будівельної діяльності Декларацію про готовність до експлуатації самочинного збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду від 16 січня 2020 року визнано за ним право власності на будівельні матеріали, обладнання та конструкції, що були використані в процесі будівництва житлового будинку «Н-1», господарських споруд сарай «М», сарай «О», свердловини, огорожі всієї земельної ділянки, газопроводу (на огорожі між ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ), благоустрою земельної ділянки та виконання асфальтного покриття за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані споруди є самочинно збудованими.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №1672/1673/17-27-2176/18-27 від 31 травня 2018 року, житловий будинок Н-1 відповідає державним будівельним нормам, заперечень з цього приводу відповідачем не наведено.

Тому беручи до уваги документальні підтвердження виконаних робіт, зазначені у позові матеріали у сукупності з послугами перетворилися на нерухомі об`єкти одного домоволодіння по АДРЕСА_1 , що створені ним.

12 січня 2021 року на підставі договору дарування земельної ділянки він став власником земельної ділянки, на котрій збудований ним дім.

Маючи у власності земельну ділянку та рішення суду, виконуючи вимоги норм законодавства, він тричі звертався до відповідача із заявою та належними документами, у тому числі декларацією про готовність дому до вводу в експлуатацію, однак отримав незаконну відмову.

Безпідставна та незаконна відмова відповідача створює йому штучні перешкоди у користуванні власністю, тому просив задовольнити вимоги.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок «Н-1», господарські споруди сарай «М», сарай-вольєр «О», свердловину І, вигрібну яму ІІ, замощення ІІІ, огорожі 1,2, хвіртку/ворота №3,4.

Стягнуто з Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 4 717 (чотири тисячі сімсот сімнадцять) гривень 90 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року апеляційна скарга Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю задоволена частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року скасовано, ухвалене нове судове рішення.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог про визнання за ним права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок «Н-1», господарські споруди сарай «М», сарай-вольєр «О», свердловину І, вигрібну яму ІІ, замощення ІІІ, огорожі 1,2, хвіртку/ворота №3,4.

Провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради прийняти від позивача у десятиденний термін внести до Державного Реєстру будівельної діяльності Декларацію про готовність до експлуатації самочинного збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 7076,85 грн. (сім тисяч сімдесят шіть гривень вісімдесят п`ять копійок).

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, вказуючи на те, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року його позовні вимоги були задоволені частково та визнано за ним право власності на дім. Вказує, що суд апеляційної інстанції своєю постановою змінює кваліфікацію спору з матеріального на публічно-правовий, але не змінює розмір судового збору та вказує на необхідність повернення безпідставно сплачених коштів судового збору.

Просить роз`яснити на підставі якої законодавчої норми апеляційний суд позбавив його права на законне володіння належною йому власністю, а саме об`єктами нерухомості, якщо рішення у цій частині не оскаржується. Вказує, що колегія суддів взяла на себе право підмінити заявлені ним вимоги та виклала обставини на свій лад, якщо предметом позову є визнання права власності. Запитує, яка законодавча норма забороняє йому звернутися до загального суду з вимогою про визнання матеріального права. Наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції обтяжив його покаранням у вигляді повторної сплати судового збору при зверненні з позовом до адміністративного суду та обтяжує його покаранням у розмірі 7076,85 грн., якщо сама колегія суддів не визнає спір матеріальним. Звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції не скасував дві ухвали про залишення позову без руху - суду першої інстанції від 11 липня 2022 року та свою від 17 квітня 2023 року, яка при зміні кваліфікації спору, втратила законність та не вказала на необхідність повернення безпідставно сплачених коштів судового збору з держказначейства.

08 серпня 2023 року через підсистему «Електронний суд» від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду питання про роз`яснення судового рішення, призначеного на 14:00 годину 15 серпня 2023 року, у зв`язку з тим, що він не має можливості прийняти у цей день участь у судовому засіданні, на проведення судового засідання за його відсутності згоди не надає.

Відповідно до положень ч.3 ст.271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2023 року питання про роз`яснення судового рішення за заявою ОСОБА_1 було призначено в судове засідання з викликом сторін на 15 серпня 2023 року на 14:10 годин, оскільки справа розглядалась судом апеляційної інстанції 04 липня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03 серпня 2023 року сторони справи були належним чином повідомлені про день, час і місце вирішення питання щодо роз`яснення судового рішення, шляхом надіслання на електронні адреси позивача та відповідача відповідного повідомлення, які були отримані сторонами в день його надіслання, що підтверджено довідками про доставку електронного листа, які наявні в матеріалах справи.

Отже, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неможливості з`явитися в судове засідання у клопотанні про відкладення розгляду справи не навів та вказану ним причина, що він не має можливості прийняти участь у судовому засіданні не можна вважати поважною та з огляду на те, що участь сторін при вирішенні питання про роз`яснення або про відмову у роз`ясненні рішення, не є обов`язковою (суд може викликати учасників справи у разі необхідності - ч.3 ст.271 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності заявника, у зв`язку з чим клопотання про відкладення судового розгляду не підлягає задоволенню.

Заслухавши судді доповідача, вислухавши думку представника відповідача Куреденко О.П. , яка вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки рішення суду апеляційної інстанції цілком зрозуміле, колегія суддів вважає, що заява позивача задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно частин першої, другої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №904/2526/18 (провадження №12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого розяснення випливає з обставин неоднозначного розумінння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи розяснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 (провадження №14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`яснення підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Постановою суду апеляційної інстанції, яку просить роз`яснити ОСОБА_1 скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене нове судове рішення, яким відмовлено

ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог про визнання за ним права власності на об`єкти нерухомого майна та закрито провадженняу справі в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради прийняти від позивача у десятиденний термін внести до Державного Реєстру будівельної діяльності Декларацію про готовність до експлуатації самочинного збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду.

Враховуючи наведене, а також те, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року набрала законної сили та не підлягає примусовому виконанню, а доводи заявника стосуються роз`яснення мотивів ухваленого рішення вказана постанова відповідно до правил статі 271 ЦПК України роз`ясненню не підлягає, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 271 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання права власності, відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий:

Судді: