Ухвала

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 495/2551/19

провадження № 61-4477ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку в порядку поділу майна подружжя.

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зазначаючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці, яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана під час шлюбу сторін за спільні кошти. Виходячи із засад рівності часток подружжя у спільному майні, просила виділити їй у власність 1/2 частину цієї земельної ділянки.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2021 року вказані справи об`єднані в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно № 495/2551/19.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку і земельної ділянки у порядку поділу майна подружжя.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 січня 2023 року рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року в частині задоволених позовних вимог про визнання земельної ділянки спільним майном подружжя, визнання права власності на частку у майні, змінено, зазначивши про визнання земельної ділянки, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0534 га, кадастровий номер :01:007:0247 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

21 березня 2023 року (згідно відмітки на поштовому конверті) ОСОБА_1 , з пропуском строку на касаційне оскарження, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк на усунення недоліків касаційної скарги. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу, звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, надіслати документи, що вказують на ціну позову у справі № 495/2551/19 та документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

28 квітня 2023 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 надіслав заяву про усунення недоліків касаційної скарги із доданими до неї клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, документами, що вказують на вартість спірних житлового будинку та земельної ділянки, квитанції про сплату судового збору.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину спірних земельної ділянки та житлового будинку з ціною позову у розмірі 326 541,00 грн (вартість земельної ділянки становить 19 938,00 грн, житлового будинку - 306 603,00 грн), що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн * 250=671 000,00 грн).

Зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар