Справа № 148/963/22
Провадження № 22-ц/801/890/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуСправа № 148/963/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року, постановлене у складі судді Саламахи О. В. у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №б/н від 27.05.2013, чим ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг (надалі Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Свої зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Але в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

25 березня 2020 року банком направлена претензія кредитора до Тульчинської державної нотаріальної контори, та 12 травня 2020 року отримано відповідь, що спадкоємцем позичальника є ОСОБА_1

22 липня 2021 року позивачем до спадкоємця позичальника направлено лист-претензію, однак вона залишена без задоволення.

Станом на дату смерті позичальника, його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 27.05.2013 становить 11642,45 грн., яка складається з наступного: 1902,17 грн, заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2991,57 грн, заборгованість за простроченими відсотками, 6748,71 грн. нарахована пеня.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 642,45 грн.

Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Указує, що суд не взяв до уваги, що відповідачі не заявляли про застосування судом строку позовної давності.

Банк використав право вимоги шляхом направлення претензії кредитора в межах встановленого законом строку, однак суд першої інстанції ці обставини не врахував.

Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову 11642,45 грн справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг в AT КБ «ПриватБанк» підписав заяву № б/н від 27.05.2013, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві та отримав платіжну картку.

Взяті на себе за договором зобов`язання позивач перед позичальником ОСОБА_2 виконав в повному обсязі, надавши останньому можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а позичальник користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою за договором б/н за період 27 травня 2013 по 05 січня 2022

Відповідно до наданого позивачем розрахунку ОСОБА_2 свої зобов`язання перед банком не виконував належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 18 серпня 2018 становить 11642,45 грн яка складається з наступного: 1902,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1902,17 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2991,57 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 6748,71 грн. нарахована пеня (а.с. 9-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20.08.2018 виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та після його смерті відкрилася спадщина.

16 березня 2020року на адресу Тульчинської державної нотаріальної контори направлена претензія кредитора, згідно якої банк просить включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 11642,45 грн.

12 травня 2020 року на адресу банку надійшов лист Тульчинської нотаріальної контори №153/02-14 про те, що після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину видане 04 березня 2019 року.

15 липня 2021 банк надіслав на адресу ОСОБА_1 лист-претензію, з вимогою сплатити заборгованість ОСОБА_2 за договором від 27.05.2013 року в сумі 11 642,45 грн.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.

Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Частиною першою-третьою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.

Як слідує з матеріалів справи банк дізнався про отримання відповідачкою свідоцтва на спадщину 12 травня 2020 року (а.с. 60), а вимогу до неї пред`явив лише 15 липня 2021 року (а.с. 61.)

Отже, банк пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємця з дня, коли він дізнався про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 1282 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволення позовних вимог банку з підстав пропуску строку передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 1282 ЦК України.

Доводи апеляційного скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував стоки позовної давності, оскільки відповідач не заявляв про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, є безпідставними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц вказала, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Оскаржуване судове рішення є достатньо вмотивованими та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судоми норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук