Справа № 752/4577/23
Провадження № 2/752/4117/23
У Х В А Л А

09.03.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Ракоїд Є.І.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до відповідно до поданої заяви позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 121,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. (реєстраційний номер 000); в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 121,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. (реєстраційний номер 000)

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, та шляхом встановлення заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) .

Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що з 12.02.2011 р. вони з ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2020 р. шлюб між ними було розірвано.

За час час перебування у шлюбі сторонами в даній справі на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., та зареєстрованого за реєстровим номером 725, було набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається з 3х кімнат, загальною площею 121, 1 кв.м, житловою площею 63,1 кв. м, вартістю 524 766, 67 грн.

Разом з тим, 01.03.2019 р., перебуваючи у шлюбі, відповідач відчужила належну їм з ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності квартиру на користь своєї матері - ОСОБА_3 шляхом укладення договору дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О. Ю., зареєстрований в реєстрі за номером 434.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.08.2022 у справі №752/12240/19 вказаний вище договір дарування визнано недійсним.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 зазначає, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову, відповідач зможе знову вчинити дії, направлені на відчуження спільної квартири, з метою уникнення її поділу між, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову в даній справі є необхідним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, до складу якого входить - квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000). Зазначені вимоги є вимогами майнового характеру.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, суд вважає співмірними заходами забезпечення, які відповідають характеру спірних правовідносин і зможуть забезпечити в подальшому виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, предмет позову, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі і призвести до відчуження майна, що є предметом поділу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви позивача про забезпечення даного позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на:

-на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Стягувачем за даною ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ), а боржником є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: