Справа № 149/1156/22
Провадження № 22-ц/801/803/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокуСправа № 149/1156/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року, постановлене у складі судді Павлюк О. О. у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2011 року між ОСОБА_3 і АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір.

За умовами цього договору банк надав боржнику грошові кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і на день смерті мав невиконані кредитні зобов`язання перед банком.

У зв`язку з цим банк звернувся до Державного нотаріуса Хмільницької міжрайонної державної нотаріальної контори із претензією кредитора щодо боргів померлого спадкодавця ОСОБА_3 , на що нотаріусом було заведено спадкову справу.

Оскільки спадкоємці померлого - дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку не подали заяв про відмову від спадщини, на час відкриття спадщини проживали спільно зі спадкодавцем, позивач просить стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 11130,49 грн, за кредитним договором б/н від 01 грудня 2011 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року позов задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є спадкоємцями ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 11 130, 49 грн за кредитним договором б/н від 01.12.2011 р., укладеним між ОСОБА_3 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Стягнути з солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є спадкоємцями ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 2 481,00 грн. понесених витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі постановити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Указують, що суд не взяв до уваги відсутність у матеріалах справи докази прийняття спадщини відповідачами, а також доказів щодо обсягу спадкового майна.

Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову 11 130,49 грн. справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Так, судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку .

З даною анкетою-заявою ОСОБА_3 ознайомлений під підпис 01 грудня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 на а.с. 66).

Оскільки на день смерті ОСОБА_3 мав невиконані кредитні зобов`язання перед банком, останній звернувся до Державного нотаріуса Хмільницької МДНК із претензією кредитора щодо боргів померлого спадкодавця ОСОБА_3 , на що нотаріусом було заведено спадкову справу.

Згідно наданого розрахунку та виписки за договором (а.с. 10-30), сума боргу ОСОБА_3 за простроченим тілом кредиту складає 11 130,49 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частинапершастатті1048 ЦК України).

Згідно із статтею1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинахтретійічетвертійстатті1268, статті1269 ЦК України.

Так, згідно з частиноютретьоюстатті1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи , заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» Хмільницьке міськрайонна державна нотаріальна контора відкрила зазначену спадкову справу (а.с. 98-100), спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк», для визначення меж відповідальності спадкоємців не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Колегія суддів, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог покладається саме на цю особу.

Виходячи із суті спору, який полягає у необхідності погашення заборгованості померлого позичальника за кредитним договором за наявності осіб, які прийняли спадщину після його смерті, та принципу доведеності цих обставин, позивач мав надати докази на підтвердження обсягу успадкованого ними майна та його вартості, для грошового визначення меж їх відповідальності.

Крім цього, колегія суддів не може погодитися, із розрахунком наданим скаржником.

За положеннями ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із анкетою-заявою від 01 грудня 2011 року ОСОБА_3 отримав кретину катку «УНІВЕРСАЛЬНА», із встановленим кредитним лімітом 500 грн.

Із виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_3 активував платіжну кредитну картку «УНІВЕРСАЛЬНА» та користувався кредитними грошовими коштами, в тому числі, здійснював платежі на повернення кредитних коштів.

Дослідивши цю виписку, колегія суддів, вважає, що позивач довів факт отримання спадкодавцем кредиту в АТ КБ «ПриватБанк».

Проте, із наданого банком розрахунку та виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 вбачається, що банк нараховував та автоматично списував з рахунку відсотки за користування кредитом. Грошові кошти, які вносились позичальником на рахунок, зараховувались банком на погашення відсотків.

Крім того, із виписки по особовому рахунку вбачається, що банк списував відсотки також після смерті ОСОБА_3 .

Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника відсутні умови щодо порядку нарахування та погашення заборгованості за простроченим тілом кредитом.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо погашення заборгованості за простроченим кредитом, зокрема, саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві відповідальності у вигляді пені, колегія суддів також дійшла висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості зі спадкоємців у заявленому розмірі не є доведеними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційним судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати понесенні відповідачами за подання апеляційної скарги слід стягнути з позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01 грудня 2011 року, укладеним між ОСОБА_3 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 3721,5 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: АТ КБ "ПРИВАТБАНК" ,, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, 49094;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук