Справа № 306/1153/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю., з участю секретаря Сливки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 31 серпня 2022 року (у складі судді Уліганинця П.І.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у липні 2022 р.

Просила здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації частки ринкової вартості об`єктів спільного сумісного майна подружжя у сумі 120 680 грн., а саме: автомобіля марки SKODA OCTAVIA 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , тип кузова хетчбек, номер кузова НОМЕР_2 , колір червоний, об`єм двигуна 1595 см. куб., середня ринкова вартість якого на момент подання позову становить 184 310 грн., і вантажного автомобіля марки ГАЗ 5312, 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , тип кузова вантажний/фургон спеціалізований, номер шасі НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , колір синій, об`єм двигуна 4250 см. куб., середня ринкова вартість якого на момент подання позову становить 57 050 грн. Стягнути з відповідача судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог указала, що за час перебування у шлюбі з відповідачем за їх спільні кошти було придбано рухоме майно, право власності на яке зареєстровано за останнім, зокрема: 07.09.2021 р. автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», 2009 р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , тип кузова хетчбек, номер кузова НОМЕР_2 , колір червоний, об`єм двигуна 1595 см. куб., та вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5312, 1984 р. випуску, державний номер НОМЕР_3 , тип кузова вантажний/фургон спеціалізований, номер шасі НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , колір синій, об`єм двигуна 4250 см. куб.

Середня ринкова вартість указаних автомобілів складає відповідно 184 310 грн. і 57 050 грн.

09.12.2021 р., відповідач, без погодження із нею, відчужив автомобіль «Skoda Octavia» своєму батьку ОСОБА_3 , а вилучені кошти витратив на власні потреби. Позаяк добровільної згоди про поділ спільного майна подружжя не досягнуто, вантажним автомобілем позивач не користується, то з відповідача на користь позивача належить стягнути грошову компенсацію 1/2 частки ринкової вартості спірних транспортних засобів.

Рішенням Свалявського районного суду від 31 серпня 2022 р. позов задоволено. Майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділено між сторонами шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації частки ринкової вартості об`єктів спільного сумісного майна подружжя в розмірі 120 680 грн., а саме: - автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia», 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , тип кузова хетчбек, номер кузова НОМЕР_2 , колір червоний, об`єм двигуна 1595 см. куб., середня ринкова вартість якого на момент подання позову становить 184 310 грн.; - вантажного автомобіля марки «ГАЗ» моделі «5312», 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , тип кузова вантажний/фургон спеціалізований, номер шасі НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , колір синій, об`єм двигуна 4250 см. куб., середня ринкова вартість якого на момент подання позову становить 57 050 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму понесених судових витрат у розмірі 16 106,80 грн. із яких: - 14000 грн. - витрати на правничу допомогу адвоката, 900 грн. витрати на послуги оцінювача та 1 206,80 грн. - суму сплаченого судового збору.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти у справі нове рішення, яким позов задовольнити частково в частині поділу між подружжям спільно нажитого майна вантажний автомобіль ГАЗ моделі 5312, 1984 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , із урахуванням дійсної вартості автомобіля, а саме коштів, за які було придбано автомобіль під час шлюбу. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт придбання (набуття) транспортних засобів саме за спільні кошти подружжя і не надано доказів, на підставі яких відповідач набув у власність спірне рухоме майно;

-автомобіль SKODA OCTAVIA вибув із власності подружжя у період перебування у шлюбі ще у 2021 р., а кошти спрямовані на повернення боргу, який існував у сторін;

-на даний час у спільній власності сторін перебуває лише вантажний автомобіль марки ГАЗ 5312, 1984 р. випуску, який було придбано за 7500 грн.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідач та його представник вкотре в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомляли, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Так, ОСОБА_1 був повідомлений судовою повісткою про виклик, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, його адвокат Козар М.М. був повідомлений шляхом надсилання судової повістки у додаток «Viber», що підтверджується відповідною довідкою (а.с.88). На жодне із судових засідань, які призначалися у суді апеляційної інстанції, ні відповідач, ні його представник не з`являлися, хоча завжди повідомлялися. На судове засідання, яке відбулося 23 лютого 2023 р., адвокат Козар М.М. надіслав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він є депутатом Полянської сільської ради і цього ж дня призначено засідання сесії (а.с.76), суд відклав судове засідання на 25 травня 2023 р., на це судове засідання адвокат Козар М.М. надіслав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку зі своєю хворобою (а.с.83), колегія суддів відклала розгляд справи на 27 липня 2023 р., однак і на це судове засідання сторона відповідача не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомляла.

27.07.2023 р. адвокат Гангур М.І. подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відтак, розгляд справи відбувся без участі сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що позивачем надано до суду для встановлення дійсної вартості відчуженого автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia», 2009 р. випуску, та наявного у спільній власності вантажного автомобіля марки «ГАЗ» моделі «5312», 1984 р. випуску, на час розгляду справи, як це передбачено нормами ЦПК, довідки оцінювача від 23 червня 2022 р. щодо середньої ринкової вартості автомобілів, яка відповідачем не спростована.

На підтвердження понесених судових витрат представником позивача до позовної заяви додано Договір про надання професійної правничої допомоги від 01.06.2022 року, Акт приймання-передачі виконаних робіт від 04.07.2022 року на загальну суму 14 000,00 грн. та розрахункову квитанцію № 022294 на згадану суму, Акт прийому-передачі виконаних робіт № 155-06-222 від 24.06.2022 року, рахунок № 155-06-222 від 23.06.2022 року на загальну суму 900,00 грн. та квитанцією № від 24.06.2022 року на згадану суму, а також квитанцію № 1 від 05.07.2022 року на суму 1206,80 грн (а.с. 7, 9-14).

При цьому встановив, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 23.07.2011 р. сторони уклали між собою шлюб, актовий запис № 12 (а.с.8).

Згідно з актом № 155-06-222 прийому-передачі виконаних робіт авд 24 червня 2022 р. суб`єктом оціночної діяльності надано довідки про середню ринкову вартість спірних транспортних засобів (а.с.10, 18, 20).

За договором купівлі-продажу від 09.08.2018 р., відповідач ОСОБА_1 , придбав у КП «Чинадіївська хлібопекарня» вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5312», 1984 р. випуску, тип кузова вантажний/фургон спеціалізований, номер шасі НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , колір синій, об`єм двигуна 4250 см. куб. за ціною 7500 грн., які сплачені ним на розрахунковий рахунок продавця (а.с.39-40).

Положеннями статті 60 СК України визначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення змісту статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спільне рухоме майно підлягає поділу саме шляхом стягнення із відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини вартості такого майна визначеного довідкою бюлетеня авто товарознавця від 23.06.2022 р. на момент розгляду справи судом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції та під час її перегляду судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування ринкової вартості спірних автомобілів.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт придбання (набуття) транспортних засобів саме за спільні кошти подружжя, і не надано доказів, на підставі яких відповідач набув у власність спірне рухоме майно, проте відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, а саме автомобіля марки SKODA OCTAVIA, 2009 р. випуску, та вантажного автомобіля марки ГАЗ 5312, 1984 р. випуску.

Так, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі указує, що автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2009 р. випуску, вибув із власності подружжя у період перебування у шлюбі ще у 2021 р., а кошти спрямовані на повернення боргу, який існував у сторін, разом із тим, відповідачем не надано доказів того, що кошти вилучені від продажу вказаного автомобіля були використані в інтересах сім`ї.

Згоди щодо вартості автомобіля марки SKODA OCTAVIA, 2009 р. випуску, сторони не досягли. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, належить визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спірний транспортний засіб був зареєстрований за відповідачем і перебував у його користуванні, а в подальшому був ним відчужений, то ринкова вартість подібного транспортного засобу в розмірі 184 310 грн. враховується при поділі майна подружжя, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина вартості спірного майна.

Довід апеляційної скарги про те, що на даний час у спільній власності сторін перебуває лише вантажний автомобіль марки ГАЗ 5312, 1984 р. випуску, який було придбано за 7500 грн., відтак саме частина від цієї суми підлягає стягненню із відповідача на користь позивача як компенсація вартості, не заслуговує на увагу, оскільки вартість спірного майна визначається на момент розгляду справи, а не на момент його купівлі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18) зазначено, що: «у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості та це є її процесуальним обов`язком.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) зазначено, що: «Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2017 року № 11, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Ураховуючи, що спірний автомобіль був відчужений ОСОБА_5 без згоди позивача, як його співвласника, при цьому відсутні підстави для визнання такого договору недійним, законними та обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля».

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, суд, установивши, що презумпція спільності права власності подружжя на спірні автомобілі відповідачем не спростована, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, зробив обґрунтований висновок про те, що спірні автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними.

Тобто, встановивши, що ОСОБА_1 у період перебування у шлюбі з позивачем відчужив автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2009 р. випуску, без згоди своєї дружини ОСОБА_4 , а витрат коштів від продажу спірного майна в інтересах сім`ї не довів, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення із відповідача на користь позивача вартості 1/2 частини спірного автомобіля.

Помилковими є аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи не врахував, що обов`язок доказування спрямованості витрат відповідача, отриманих від реалізації спірного автомобіля, на потреби сім`ї, покладається виключно на позивача, яка на переконання відповідача таких обставин не довела, оскільки факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18) та від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21).

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина перша статті 410 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального та процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Свалявського районного суду від 31 серпня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 08 серпня 2023 р.

Судді: