Справа № 946/7162/22
Провадження № 2/946/742/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 діючої від імені та інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 діючої від імені та інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . А також, просили визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на ім`я померлого, які підтверджують право власності на спадковий житловий будинок.

В судове засіданняпозивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від імені та інтересах малолітньої ОСОБА_3 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якими уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточненні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.05.2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 діючої від імені та інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору забудови від 26.03.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Богдан О.М. в реєстрі за № 2/4680.

Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.09.2022 року за № 1568, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 побудований у 1991 році є завершений будівництвом, відповідно до листа Державної архітектурно будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію. Враховуючи викладене, об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію.

Також, як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.1985 року розглянуто справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, справа № 2-39-85 за яким ОСОБА_5 повинен сплати ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі чотирьох тисяч рублів за рахунок 1/2 частки житлового будинку та спільних речей. 18.11.1985 року ОСОБА_7 написала розписку, що отримала вказану суму від ОСОБА_5 . Тому після сплати грошових коштів за 1/2 частку зазначеного житлового будинку ОСОБА_7 , власником всього будинку став ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.12.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя спадкодавець заповіт не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 69688921 від 08.08.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 відсутня.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 є:

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 07.12.1994 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу Одеської області;

- син ОСОБА_4 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 08.08.2022 року;

- син ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 07.12.1994 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

В свою чергу, ОСОБА_4 будучи спадкоємцем за законом відмовився від прийняття належної йому частки у спадщині, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.11.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить 1/3 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку він фактично прийняв після смерті батька ОСОБА_5 , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіт не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 71280360 від 27.01.2023 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 є:

- мати ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 07.12.1994 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області;

- дружина ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 26.08.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

- донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 27.12.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було з`ясовано судом, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

В свою чергу ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , тому вважається такою, що фактично спадщину не прийняла відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього кодексу.

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини була малолітньою, тому вважається такою, що фактично прияла спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 06.11.2001 року, РНОКПП - НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_9 , орган, що видав № 5119 від 25.01.2023 року, РНОКПП НОМЕР_10 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) діючі від імені та інтересах малолітньої ОСОБА_3 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_11 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 15.11.1996 року, РНОКПП НОМЕР_12 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 травня 2023 року.

Суддя: О.О.Бурнусус