П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року місто Київ

справа № 369/7366/22

провадження №22-ц/824/8122/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Янченко В.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що 18 листопада 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . 7 липня 2022 року за рішенням суду шлюб між сторонами розірваний.

Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28 липня 2022 року №238/2 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

10 серпня 2022 року здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідач фізично здорова людина, окрім малолітнього сина інших утриманців немає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, за відсутності відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Зауважив, що з 2014 року він захищає Україну на фронті від збройної агресії рф. З кінця травня він воював на Донецькому напрямку, де зазнав бойових поранень в силу чого був прооперований, перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок чого тривалий час не був дома. За станом здоров`я він фізично не міг приймати участь у розгляді справи. Навіть і зараз йому важко самостійно пересуватися без сторонньої допомоги, оскільки пересувається за допомогою милиць. Тобто суд, мав би зупинити провадження у даній справі до його одужання, оскільки станом на момент розгляду справи він був прооперований після поранення та перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними документами. Вважає, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги. Крім того вважає, що суд мав би ухвалити заочне рішення. Не повідомлення його про розгляд справи позбавило його можливості подати відзив на позовну заяву, висловити та обґрунтувати свою позицію та надати докази у справі. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Безпідставним та бездоказовим є твердження позивача про те, що дитина проживає з позивачкою. При вирішенні позовних вимог суд першої інстанції не врахував його стан здоров`я. Питання місця проживання дитини між ним та позивачем є невизначенним та невирішеним. Дитина періодично проживає то з ним, то з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18 травня 2022 року. Станом на травень місяць дитина проживала разом з ним. У зв`язку з тим, що він поїхав на війну, був поранений, а тепер перебуває на лікуванні, дитина вимушено залишається з позивачем, але не проживає з нею постійно. Користуючись його станом здоров`я, позивач своїм одноосібним рішенням позбавила його можливості забрати дитину до себе. Питання щодо місця проживання дитини на сьогодні не вирішено при відсутності домовленості щодо проживання дитини з кимось із батьків, відсутні судові рішення про визначення місця проживання дитини, тому відсутні підстави для стягнення аліментів саме з нього, як такого, що не проживає з дитиною поки відсутні. Суд не повідомивши його про розгляд справи, позбавив його права подати зустрічний позов про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів з позивача.

Позивач ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що 18 листопада 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 480.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 липня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Від спільного подружнього життя у позивача та відповідача народився малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28 липня 2022 року №238/2 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, 10 серпня 2022 року здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із рівності обов`язку батьків щодо утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, а визначаючи розмір аліментів врахував, що заявлений позивачем розмір аліментів відповідає принципу розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, тому саме вона обирає спосіб виплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина сторін проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу).

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, батьком якої є відповідач.

Відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст. 83 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів в 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, а також незадовільне матеріальне становище, стан здоров`я, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Доказів про те, що ОСОБА_2 є непрацездатним, суду апеляційної інстанції у передбаченому ст. 12, 81 ЦПК України порядку, також не надано.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував те, що він перебував на військовій службі, його матеріальне становище, стан здоров`я, є безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач ОСОБА_2 повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був у встановленому законом порядку повідомленим про день та час розгляду справи, є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення адресату ОСОБА_2 3 вересня 2022 року, в якому міститься примітка про вкладення, що знаходилось в конверті /копія ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками /(а.с.28).

Посилання відповідача ОСОБА_2 , що їх малолітній син не проживає постійно з матір`ю, що підтверджується актом обстеження умов проживання є безпідставними, виходячи з наступного.

З липня 2022 року місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір`ю, яка зареєстрована АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 28 липня 2022 року №238/2.

З акту обстеження умов проживання (за адресою зареєстрованого місця проживання матері дитини ОСОБА_1 ), складеного 18 травня 2022 року Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, вбачається, що дитина проживає з матір`ю, дитина активна, мати приділяє дитини багато часу, гуляють на дитячих майданчиках, в помешканні дотримуються всіх санітарно гігієнічних норм, в кімнатах чисто, для дитини створені всі умови для повноцінного розвитку. Дитина активна без страху йде на контакт з незнайомими людьми.

Отже зазначені документи дають підстави для висновку, що принаймні з травня 2022 року дитина проживає з матір`ю, що у липні 2022 року було підтверджено висновком органу опіки та піклування.

Таким чином, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що на сьогоднішній день немає рішення суду про визначення місця проживання дитини, а тому відсутні підстави для стягнення аліментів саме з нього, є безпідставними та такими що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки питання стягнення аліментів вирішується судом незалежно від наявності рішення суду про визначення місця проживання дитини, за встановлення судом обставин, що на час звернення до суду дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його матеріального чи сімейного стану, погіршення його здоров`я.

Посилання відповідача на те, що суд позбавив його права на звернення до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів є безпідставним, оскільки відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом, про визначення місця проживання дитини, на загальних підставах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2023 року відповідачу ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі, тому така сума судового збору підлягає стягненню під час ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1488,60 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус