ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4098/23 Справа № 210/456/23 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 210/456/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 лютого 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він працював на РУ ім. Кірова правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у шкідливих умовах понад 10 років на посадах: підземного гірника шахти № 1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 01 квітня 1991 року по 18 вересня 1991 року; підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 18 вересня 1991 року по 01 жовтня 1994 року; підземного машиніста бурової установки шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 01 жовтня 1994 року по 30 квітня 2001 року.

На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 14 листопада 2014 року № 2/2-11-5-2291, наданої Головним державним санітарним лікарем Саксаганського району м. Кривого Рогу, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини м. Кривого Рогу» від 07 жовтня 2014 року № 1604, позивачу було встановлені наступні професійні захворювання: радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1, на фоні антеспондилолістезу L5 Іст., з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з пері артрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) і ліктьових (ПФ другого ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії). Легенева недостатність першого ступеня.

Пунком 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 жовтня 2014 року встановлена наявність шкідливих умов праці: важкість праці та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Відповідно до п.16 Акту ОСОБА_1 , працюючи в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на дільниці № 11 (глибоке буріння) шахти ім. Артема з 01 травня 2001 року по 19 травня 2014 року машиністом бурової установки (підземним), виконував роботи з переміщення, регулювання бурової установки, ведення бурових робіт, нарощування штанг, очищення шпар від бурового шламу. При цьому, внаслідок недосконалості робочого місця умови праці характеризувались фізичними перевантаженнями та запиленістю повітря робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Причинами виникнення професійних захворювань позивача, відповідно до п.17 Акту, слугували фізичне навантаження та пил.

Довідками МСЕК від 27 жовтня 2015 року серії 12 ААА № 014796 та серії 12 ААГ № 034229, позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50%, з яких: 40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, та 3 група інвалідності з 01 грудня 2015 року, безстроково.

Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, протипоказана важка фізична праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, в умовах виробничого пилу.

Внаслідок отримання професійних захворювань позивач відчуває моральні страждання, оскільки він став інвалідом, не має змоги вести звичне життя тому, що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 286 000 грн., яку просив стягнути з відповідача не свою користь без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1 500 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, зокрема апелянт посилається на те, що матеріалами справи не установлено процент втрати позивачем працездатності первинно.

Також апелянт вказує на те що, відсутня вина та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та отриманням позивачем професійних захворювань, проте, наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями самого позивача, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на РУ ім. Кірова, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у шкідливих умовах праці на посадах: підземного гірника шахти № 1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 01 квітня 1991 року по 18 вересня 1991 року; підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 18 вересня 1991 року по 01 жовтня 1994 року; підземного машиніста бурової установки шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 01 жовтня 1994 року по 30 квітня 2001 року.

Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці № 2/2-11-5-2291 від 14 листопада 2012 року ОСОБА_1 встановлено, що по концентрації пилу переважно фібро генної дії умови праці на робочих місцях підземного машиніста бурової установки на шахті імені ОСОБА_2 з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ та ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «Криворіжсталь» відносяться до ІІІ класу І ступеня шкідливості, підземного машиніста бурової установки на шахті №1 імені Артема РУ імені Кірова відносяться до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості, підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування на шахті №1 імені Артема РУ імені Кірова відносяться до ІІІ класу 2 ступеня шкідливості, підземного гірничого робітника на шахті №1 імені Артема РУ імені Кірова відносяться до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості. За показниками важкості праці умови праці на робочих місцях підземного машиніста бурової установки на шахті імені ОСОБА_2 з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ та ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «Криворіжсталь», підземного машиніста бурової установки, підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування, підземного гірничого робітника на шахті №1 імені Артема РУ імені Кірова відносяться до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості. Умови праці на робочих місцях підземного машиніста бурової установки на шахті імені ОСОБА_2 з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ та ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «Криворіжсталь», підземного машиніста бурової установки, підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування, підземного гірничого робітника на шахті №1 імені Артема РУ імені Кірова відносяться до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості. (а.с.17-19).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу № 1604 від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено наступні діагнози: радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1, на фоні антеспондилолістезу L5 І ст., з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з періартрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) і ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів, двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ 2 ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії). Легенева недостатність першого ступеня. (а.с.20-21)

Актом № 36 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, форми П-4 від 30 жовтня 2014 року, встановлено наявність шкідливих умов праці: важкість праці та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі. Причиною виникнення професійних захворювань позивача встановлено фізичне перевантаження та пил. Встановлено діагноз радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1, на фоні антеспондилолістезу L5 І ст., з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з пері артрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) і ліктьових (ПФ другого ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії). Легенева недостатність першого ступеня. (а.с.8-10)

Відповідно до довідки МСЕК серія 10 ААГ № 023536 від 02 грудня 2014 року позивачу первинно встановлено 50% втрати працездатності, з яких: 40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, встановлено третю групу інвалідності з наступним переоглядом 01 листопада 2015 року (довідка надана позивачем суду апеляційної інстанції)

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 014796 від 27 жовтня 2015 року позивачу підтверджено 50% втрати працездатності, з яких: 40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, із встановленням третьої групи інвалідності безстроково. (а.с.11-12)

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 633 від 27 жовтня 2015 року, а саме п.16 встановлено, що відновлення обмеження життєдіяльності часткове. (а.с.13-16)

Відповідно до виписки-епікриза № 3930/816 із медичної карти стаціонарного хворого визначено повний діагноз: радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1, на фоні антеспондилолістезу L5 І ст., з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з періартрозом колінних і ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ 2 ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А, фаза н/загострення. Легенева недостатність першого ступеня. Захворювання професійні. (а.с.22-23)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, та погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту № 36 розслідування хронічного професійного захворювання від 28 жовтня 2014 року вбачається, що причиною професійних захворювань позивача є важкість праці та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Отже, відповідач - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача на своєму підприємстві, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач відчуває моральні страждання, оскільки він став інвалідом, не має змоги вести звичне життя тому, що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли також з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів тільки на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в період 01 травня 2001 року по 19 травня 2014 року, тобто 13 років.

Профмаршрут, який став підставою для втсанволення професійного характеру захворювань, а саме робота позивача на підприємтсві відповідача на посадах: підземного гірника шахти № 1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 01 квітня 1991 року по 18 вересня 1991 року; підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 18 вересня 1991 року по 01 жовтня 1994 року; підземного машиніста бурової установки шахти №1 ім. Артема РУ ім. Кірова з 01 жовтня 1994 року по 30 квітня 2001 року.

Також враховано відсоток втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 50 % безстроково, визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи безстроково, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та взагалі можливість такого відновлення, враховуючи встановлення ступеню втрати професійної працездатності та групи інвалідності безстроково.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: