Справа №302/817/23
Номер рядка звіту 35
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретарів судового засідання Куруц В. І., Магдич В. М.,

представника позивача адвоката Чекан В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (далі позивач, ТОВ «Закарпаттяенергозбут», Товариство) звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом приєднання (споживання, оплата). В порушення вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, ОСОБА_1 належним чином не виконав свої обов`язки, не сплатив у повному обсязі вартість спожитої активної електричної енергії, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед Товариством на загальну суму 6 752,72 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та понесені судові витрати в сумі 2 684,00 грн.

Ухвалою суду від 27.04.2023 було відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16).

15.05.2023 відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому він посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовної заяви просив відмовити у задоволенні заявлених в ній вимог у повному обсязі та зупинити провадження у справі, оскільки вважав, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) є самоутвореним органом державної влади і діє в межах статті 190 та 356 Кримінального кодексу України, а постанова «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та Закон України «Про ринок електричної енергії» не є чинним законодавством й розміщення їх на сайті Верховної Ради України не надає їм юридичної сили, є нікчемними, не можуть встановлювати форми договору й відповідно вимога про публічність договору є нікчемною. Без відповідних документів ТОВ «Закарпаттяенергозбут» не має права здійснювати підприємницьку чи господарську діяльність і він як пенсіонер не зобов`язаний нічого сплачувати. Також зауважив, що факт оплати ним раніше послуг за електричну енергію є наслідком не інформованої згоди з його боку та наслідком протиправних дій з боку позивача (а.с. 29-35).

Ухвалою суду від 30.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі (а.с. 38).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Чекан В. В. підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, а доводи наведені у відзиві на позов вважала безґрунтовними.

Відповідач ОСОБА_1 подав клопотання з проханням розгляду справи без його участі (а.с. 37).

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України) звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-12).

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.

Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, іншими нормативно-правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку.

Оскільки ТОВ «Закарпаттяенергозбут» було утворене під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, на такого відповідно до пункту 13 розділу ХVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено обов`язок упродовж п`яти років з 1 січня 2019 року виконувати функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території.

Відповідно до пункту 67 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальної послуги визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги.

Згідно з частиною 2 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону.

Так, у зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Закарпатській області це ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Закарпатській області це ТОВ «Закарпаттяенергозбут») на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований пунктом 13 розділу ХVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії», пунктом 2 та пунктом 4 постанови №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», які передбачали, що:

- укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом (пункт 2 постанови №312 від 14.03.2018);

- передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам (абзац 12 пункту 13 розділу ХVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії»).

На підставі наведених положень Закону України «Про ринок електричної енергії» ТОВ «Закарпаттяенергозбут» з 01.01.2019 надавало ОСОБА_1 універсальну послугу, в рамках якої здійснювало постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до абзацу 13 пункту 1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Розроблений Товариством на підставі типового договору, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за посиланням https://zakarpatzbut.energy/dokumenti/publichni-dogovori-ta-zaiavi (далі договір) та який наданий позивачем (а.с. 7-8).

Положеннями пункту 13 розділу ХVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Аналогічні положення містяться і в пункті 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», яким визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як вбачається зі змісту статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним та договором приєднання, у зв`язку з чим вказаний договір не потребує його підписання у письмовій (у тому числі електронній) формі з кожним споживачем. Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку (пункт 4.3 ПРРЕЕ).

Згідно з пунктом 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (оператор системи розподілу).

На підтвердження факту споживання електричної енергії та виставлених рахунків з оплати спожитої електроенергії Відповідачу Позивачем за розрахункові періоди з червня 2021 по березень 2023, останнім надано карту споживання по особовому рахунку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з якої вбачається наявність заборгованості за спожиту електричну енергію станом на березень 2023 року в розмірі 6 752,72 (а.с. 9).

Отже, враховуючи фактичне споживання електричної енергії на об`єкті ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за вищевказаною адресою, оплати рахунків виставлених Товариством, Відповідач є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» згідно з публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладеним шляхом приєднання.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», підпункту 1 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальники, мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», підпункту 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (п. 4.19 ПРРЕЕ).

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 5.8 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

За змістом підпункту 1 пункту 6.2 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, що кореспондується із правом Постачальника згідно з підпункту 1 пункту 7.1 Договору отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору.

В порушення вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг споживач ОСОБА_1 не виконав належним чином свої обов`язки, не сплатив у повному обсязі вартість спожитої активної електричної енергії, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на загальну суму 6 752,72 грн.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 порушив взяте на себе зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії та не сплатив відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг кошти в сумі 6 752,72 грн.

Надаючи оцінку доводам відповідача про нікчемність на його думку договору, суд враховує, що укладення між відповідачем та позивачем Договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, фактичне споживання відповідачем електроенергії та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме: фактом споживання та оплати послуг з електропостачання.

Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 у справі №6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 у справі №642/2858/16 (провадження №61-26204св18).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59 цс13 та від 18 листопада 2015 року у справі №6-582цс15, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Юридично неспроможними суд вважає також посилання відповідача, виходячи зі змісту відзиву більш за все, на Рішення Конституційно Суду України від 13 червня 2019 року №5-р/2019, яким визнано неконституційними низку положень Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» як на підставу незастосування до спірних правовідносин затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Правил роздрібного ринку електричної енергії, оскільки наведене Рішення Конституційного Суду України не стосується функцій та повноважень цієї Національної комісії як Регулятора у сферах енергетики та комунальних послуг та ним не вирішувалося питання щодо конституційності затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, нормативних актів.

Не вбачається в діях позивача шахрайських дій по відношенню до відповідача.

Безпідставними є також доводи відповідача щодо відсутності у нього будь-яких майнових зобов?язань як пенсіонера, оскільки вказаний статус не звільняє його від обов?язку щодо сплати вартості спожитої електричної енергії.

Інші наведені у відзиві доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, судом не приймаються оскільки є безпідставними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2684,00 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (код в , адреса місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Жупанатська, 18):

- суму заборгованості в розмірі 6 752,72 грн. (шість тисяч сімсот п?ятдесят дві гривні 72 коп.) за спожиту електричну енергію на р/р № НОМЕР_3 в ЗОУ АТ «Ощадбанк» в м. Ужгород, МФО 312356, Код ;

- судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви в сумі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 01 червня 2023 року.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області Пухальський С. В.