КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.МИКОЛАЄВА
Справа №488/3926/21
Провадження № 2/488/381/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2023 р. м.Миколаїв

Корабельного районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Селіщева Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Панасюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Корабельного районного суду м. Миколаєва Селіщевої Л.І. перебуває вищезазначена цивільна справа.

02.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , в якій остання просить, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупинити провадження у цивільній справі N 488/3926/21, до розгляду справи № 488/603/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд, ознайомившись із клопотанням та дослідивши надані суду письмові докази в межах заявленого клопотання, приходить до висновку, що воно є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню через наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, крім випадків коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі, провадження №1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п.6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 24 червня 2020 року у справі №761/47606/17.

Доказів щодо неможливості встановлення обставин по цій справі без врахування висновків по справі № 488/603/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, не надано.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд зауважує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Смірнова проти України" та "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для зупинення провадження у справі немає, оскільки зібрані докази, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 251,258,353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева