Справа № 137/116/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"15" травня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики від 28.06.2020 у розмірі 14305 доларів США. Просив стягнути з відповідачки судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у червні 2020 року до нього звернулася його знайома ОСОБА_2 з проханням позичити кошти на особисті потреби. Зважаючи на те, що відповідачка часто позичала у позивача різні суми коштів та вчасно за домовленістю їх повертала, то позивач в черговий раз погодився надати грошові кошти у борг. 28.06.2020 між ними було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач надав відповідачці в позику 14500 доларів США. За користування коштами відповідач повинен був сплатити 3 проценти за місяць. Укладення договору позики підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 28.06.2020, складеною нею власноруч, у якій зазначено, що ОСОБА_2 взяла у борг 14500 доларів США на три місяці у ОСОБА_1 та зобов`язується повернути 15805 доларів США. Таким чином борг повинен був бути повернутий до 28.09.2020. Однак борг вчасно повернутий не був. У ході проведення переговорів 08.12.2020 ОСОБА_2 повернула 1500 доларів США. У подальшому остання постійно обіцяє повернути всі кошти, але станом на день звернення з позовною заявою кошти у повному обсязі не повернуті. Таким чином у відповідача перед позивачем утворився борг за договором позики у сумі 14305 доларів США.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 08.02.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.03.2023. Ухвалою від 07.03.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 28.03.2023. 28.03.2023 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено розгляд справи на 25.04.2023, який відкладено на 15.05.2023 у зв`язку з неявкою відповідачки.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечив. Одночасно, надав докази часткового погашення заборгованості відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подала.

З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Із оглянутого оригіналу розписки вбачається, що 28.06.2020 у письмовій формі ОСОБА_2 взяла в борг 14500 доларів США на три місяці у ОСОБА_1 та зобов`язалась віддати (повернути) 15805 доларів США (а.с.58). Під розпискою міститься відповідна відмітка від 08.12.2020 про часткове повернення боргу відповідачкою, у розмірі 1500 доларів США.

Разом із тим, перед початком судового засідання позивачем подано копії розписок від 15.02.2023, 17.03.2023 та 26.04.2023 про отримання ним - ОСОБА_1 від відповідачки ОСОБА_2 450, 460 та 350 доларів США в рахунок повернення боргу за розпискою від 28.06.2023 (а.с.59,60,61).

ОСОБА_2 в порушення умов договору, борг в повному обсязі не повернула.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014р. за наслідками розгляду справи №6-79цс14, відповідно до норм ст.1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт утримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про повне погашення боргу та про причини несвоєчасного погашення боргу за у добровільному порядку.

Разом з тим, оригінал розписки доводить невиконання відповідачкою своїх зобов`язань.

Крім того, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Одночасно, і заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Так, у розумінні положень частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц.

З огляду на те, що вказана розписка підтверджує боргове зобов`язання відповідача перед позивачем, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення, дати отримання коштів та відомості про часткове погашення боргу відповідачкою, матеріали справи містять розписки про часткове погашення відповідачкою свого зобов`язання, а також враховуючи, що власноруч написана розписка є доказом укладення договору та посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, тому вимога позивача щодо стягнення боргу за розпискою від 28.06.2020 року підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи, що під час розгляду справи судом, відповідачкою здійснено часткову сплату заборгованості в розмірі 1260 (450+460+350) доларів США, позов підлягає частковому задоволенню, а до стягнення підлягає борг у розмірі 13045 (14305-1260) доларів США.

Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5231,15грн.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачки, яка неналежним чином виконувала своє зобов`язання перед позивачем, здійснювала часткові оплати заборгованості після подання позову до суду, що зумовило часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору, відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, слід покласти повністю на відповідачку.

Керуючись ст.2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28.06.2020 у розмірі 13045,00 (тринадцять тисяч сорок п`ять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за оплату судового збору у розмірі 5231,15 (п`ять тисяч двісті тридцять одну гривню 15 копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Сквирським РВ ГУМВС України в Київській області 15 серпня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя : Верещинська Я. С.