Постанова

Іменем України

(додаткова)

10 травня 2023 року

м. Київ

справа № 595/731/21

провадження № 61-11455св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Краснощокова Є. В., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом),

відповідачі: ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), Бучацька міська рада, приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Іванів Леся Ігорівна, приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Максимович Сергій Васильович,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , комунальне підприємство «Бучацьке бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Бучацької міської ради, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л. І., приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича С. В., треті особи: ОСОБА_4 , КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», про тлумачення заповіту, встановлення юридичного факту, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, до якого входить житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка у передбачений законом строк звернулася до приватного нотаріусу Іванів Л. І. з метою оформлення прав власності на спадкове майно, проте згідно довідки № 25/01-24 від 25 січня 2021 року, виданої приватним нотаріусом, вказано, що нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно, оскільки після аналізу заповіту встановлено розбіжність між адресою будинку, яка зазначена в заповіті та у правовстановлюючих документах на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради від 24 січня 2017 року № 5 присвоєно частині житлового будинку, який належить ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , адресу: АДРЕСА_1 . 28 січня 2017 року між ОСОБА_5 та сином позивачки - ОСОБА_4 укладено договір про розподіл майна, згідно якого будинок за адресою: АДРЕСА_2 розділено на дві частини, по одній частині кожній із сторін договору. Фактично частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є одним і тим же об`єктом нерухомості.

З урахуванням наведеного просить: здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_5 , посвідченого 06 серпня 2013 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимович С. В. за реєстровим № 592, встановивши, що волею ОСОБА_5 було заповісти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; встановити юридичний факт того, що адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є однією і тією ж адресою і належить одному і тому ж об`єкту нерухомості - житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане відповідачу ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (у разі наявності); скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, скасувати право власності, скасувати державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом.

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, до якого входить житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Вона та відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належав спадкодавцю, ОСОБА_5 . Згідно договору про поділ майна від 28 січня 2017 року у власність ОСОБА_5 перейшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . У заповіті, що складений ОСОБА_5 06 серпня 2013 року, наявне розпорядження щодо будинку АДРЕСА_2 . Станом на день смерті ОСОБА_5 не володіла будинком АДРЕСА_3 , натомість була власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Жодного розпорядження відносно цього нерухомого майна на випадок смерті вона не зробила. Отже, у разі відсутності заповіту спадкування відбувається відповідно до черговості, встановленої законом. Вона та відповідачі є дітьми ОСОБА_5 і мають право на рівну частку у спадщині кожен, а саме по 1/3 частині будинку. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини на вказане майно, нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 із заявою щодо утримання у вчиненні нотаріальних дій та наміром звернутися до суду для оспорення спадкового майна, тому просить суд, визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_5 .

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розтлумачено заповіт від 06 серпня 2013 року, складений ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимовичем С. В. за реєстровим № 592, таким чином, що волевиявлення ОСОБА_5 при складенні заповіту щодо розпорядження частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 було спрямовано щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 липня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 липня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бучацької міської ради, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л. І., приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича С. В., треті особи: ОСОБА_4 , КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» про тлумачення заповіту скасувано та в цій частині ухвалено нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бучацької міської ради, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л. І., приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича С. В., треті особи: ОСОБА_4 , КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» про тлумачення заповіту - відмовлено.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить вирішити питання щодо її позовної вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом та за заповітом.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвали рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при вирішенні справи Верховний Суд в постанові від 22 березня 2023 року не вирішив позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Убачається, що Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову про тлумачення заповіту, дійшов висновку про те, що саме на підставі заповіту від 06 серпня 2013 року в ОСОБА_1 не виникло права на спадкування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 28 січня 2017 року.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що відсутні правові підстави для визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом, оскільки згідно із заповітом, складеним ОСОБА_5 на користь позивачки, спадкодавець заповідала частину житлового будинку відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , а на час відкриття спадщини права спадкодавця на вказане майно були припинені у зв`язку з поділом спірного будинку, спадкодавець набула статус власника іншого майна (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) та її воля щодо такого майна у заповіті не висловлена, до заповіту не були внесені відповідні зміни щодо спадкового майна та не складено новий заповіт на користь позивачки щодо спірного будинку.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід частково задовольнити, а саме доповнити резолютивну частину постанови Верховного Суду від 22 березня 2023 року наступним: «У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бучацької міської ради, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л. І., приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича С. В., треті особи: ОСОБА_4 , КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - відмовити».

Разом із тим, із заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення вбачається, що заявник просила визнати за нею право власності на спірне майно в порядку спадкування як за заповітом, так і за законом.

Убачається, що 22 березня 2023 року Верховний Суд прийняв постанову, якою в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою для передачі справи на новий розгляд стало те, що апеляційним судом не було встановлено коло спадкоємців за законом першої черги, які за відсутності заповіту на спірний будинок, призвані до спадкування та які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 . Оскільки зазначені обставини не встановлені, це позбавило суд касаційної інстанції визначити частки спадкоємців за законом у спадковому майні. Встановлення зазначених обставин та визначення часток у спадковому майні кожного із спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, при новому розгляді справи в зазначеній частині повинен здійснити апеляційний суд.

При цьому позивачка, звернувшись до суду з позовом, просила здійснити тлумачення заповіту та визнати за нею право власності на весь будинок в порядку спадкування за заповітом. Інших вимог щодо спадкування за законом після смерті спадкодавця та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом не пред`являла.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення в частині визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину постанови Верховного Суду від 22 березня 2023 року наступним:

«Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бучацької міської ради, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Лесі Ігорівни, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича Сергія Васильовича, треті особи: ОСОБА_4 , комунальне підприємство «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом».

У задоволенні решти заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Краснощоков
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун