Провадження № 2/554/2989/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтава в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого адвоката Ткаченко С.В., у грудні 2023 року звернулися до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , право власності на 14/25 ідеальних часток земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0636 га, кадастровий № :15:015:0567, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказала, що є спадкоємицею за законом після померлої ОСОБА_2 . До складу спадкового майна входять майнові права на нерухоме майно, а саме 14/25 ідеальних часток земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0636 га, кадастровий № :15:015:0567, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивач зверталася до приватного нотаріуса, проте нотаріусом було повідомлено про неможливість оформлення в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат» свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки оформлення спадкових прав є неможливим з огляду на те, що з поданих нотаріусу правоустановлюючих документів на землю спадкодавця, не має можливості встановити склад спадкового майна, оскільки за свого життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності на землю не визначив та державну реєстрацію права власності не провів (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2022р. за № 252/ 02-31).

Вказане стало підставою для звернення до суду за захистом права власності.

28.12.2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Ткаченко С.В. не з`явились, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просила справу розглядати у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином. Заперечень та відзиву проти позову не надійшло.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 08.02.2022 року (а.с. 13).

Родинні відносини між померлою та позивачем доводяться свідоцтвом про народження позивача від 25.05.1965 року серія НОМЕР_2 та свідоцтвом про шлюб позивача від 13.09.2010 року серія НОМЕР_3 (а. с. 14, 15).

З довідки від 08.06.2022 року КП «ЖЕО № 2» вбачається, що померла на момент смерті була зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17). При цьому, за вказаною адресою спадкодавець була зареєстрована одна. З постанови нотаріуса вбачається, що спадкова справа після спадкодавця заведена на підставі заяви дочки про прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 . Інших заяв у спадковій справі немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину за законом після померлої є її дочка - ОСОБА_1 , позивач у справі.

З витягу з рішення Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 10.09.2020 року вбачається, що земельна ділянка, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0636 га, кадастровий № :15:015:0567, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність спадкодавцю ОСОБА_2 та позивачці ОСОБА_1 (а.с.18).

Право власності спадкодавця на землю зареєстровано від 13.07.2022 року, що доводиться витягом з ДРРП від 13.07.2022 року за № 304866460 (а.с. 19).

Право власності позивачки на землю зареєстровано від 13.07.2022р., що доводиться витягом з ДРРП від 13.07.2022 року за № 304866562. При цьому, частки у праві власності за співвласниками не зареєстровані в ДРРП (а.с. 20).

З витягу з ДЗК про земельну ділянку від 21.12.2022 року вбачається, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0636 га, кадастровий № :15:015:0567 розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-23).

Спадкодавець на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2020 року за реєстровим № 347 та витягу з ДРРП від 02.04.2020 року володіла 14/50 частками у праві власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

На підставі витягу з ДРРП від 20.03.2020 року за № 204901668 спадкодавець володіла 14/50 частками у праві власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Таким чином, в цілому померлій належало 14/25 часток у праві власності на будинок.

Враховуючи те, що частка спадкодавця у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 становила 14/25 (14/50+14/50), то частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 також становила 14/25.

Оскільки до позивачки, як єдиної спадкоємиці, в порядку спадкування перейшло право власності на 14/25 часток у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій, то до неї також перейшло право на земельну ділянку пропорційно до частки в праві власності на житловий будинок, а саме - 1/4 згідно норм ч.4 ст.120 Земельного кодексу України та норм ст. 377 Цивільного кодексу України.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Аналогічна позиція роз`яснена в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1 ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

За нормами ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до норм ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Норма ч.5 ст. ст.89 Земельного кодексу України передбачає загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності, згідно якого вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Виключення з правила встановленого ч. 5 ст. ст. 89 Земельного кодексу України передбачено нормами ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України.

За правилом ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 Цивільного кодексу України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму ВСУ, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 право власності на 14/25 ідеальних часток земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0636 га, кадастровий № :15:015:0567, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 18 травня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Територіальна громада м.Полтава в особі Полтавської міської ради, , місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 36.

Суддя Л.В.Гольник