Справа № 141/268/23
Провадження №6/141/4/23
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 141/268/23 за заявою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича від 23.04.2023 про визнання судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 141/268/23 за заявою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича від 23.04.2023 про визнання судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02.05.2023 відкладено розгляд заяви про визнання судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню на 25.05.2023

24.05.2023 на адресу суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_2 від 24.05.2023 про визнання зловживання процесуальними правами, у якому стягувач просить суд застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у відповідності до ст. 148 ЦПК України за невиконання процесуальних обов`язків та зловживання процесуальними правами у вигляді штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання зазначено, що 20.04.2023 Оратівським районним судом Вінницької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , на який ОСОБА_1 подано заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, при цьому, головною підставою вказаної заяви є порушення процесуальної поведінки через подачу заяви про видачу судового наказу попри наявність відкритого провадження у Солом`янському районному суді м. Києва. В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 , 16.05.2023 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ у справі № 589/2165/23 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 , використовуючи період розгляду її заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, намагається використовувати отримані таким чином судові накази як докази у справі № 141/268/23. Ці дії мали серйозні негативні наслідки як для дитини, так і для стягувача ОСОБА_2 . Внаслідок цих дій, стягувач отримав статус боржника та на даний час змушений вчиняти дії для юридичного захисту своїх порушених прав. При цьому, ОСОБА_1 другий рік не виконує вимоги ст. 180 СК України щодо обов`язку приймати участь в утриманні своїх дітей. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 вважає, що поведінка ОСОБА_1 є безвідповідальною, негідною і такою, що заслуговує на реакцію суду відповідно до ст. 148 ЦПК України.

Стягувач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 25.05.2023 не з`явився, при цьому 25.05.2023 на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Ковбасюка В.А. від 25.05.2023 про розгляд справи № 141/268/23 за його відсутності та стягувача ОСОБА_2 .

Боржник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 25.05.2023 не з`явилась, при цьому 25.05.2023 на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Андрєєва М.А від 25.05.2023 про розгляд справи № 141/268/23 за його відсутності та боржника ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подане клопотання стягувача ОСОБА_2 від 24.05.2023 про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходу процесуального примусу до ОСОБА_1 та матеріали цивільної справи № 141/268/23, доходить наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке переважає над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 ст. 44 ЦПК України встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Частиною 1 ст. 148 ЦПК України зазначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

У відповідності до ч. 3 ст. 148 ЦПК України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Суд зауважує, що за змістом ст. 143, 148 ЦПК України накладення на учасника процесу штрафу, як засобу процесуального примусу, є правом суду.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Як убачається з матеріалів справи, 20.04.2023 Оратівським районним судом Вінницької області видано судовий наказ у справі № 141/268/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

24.04.2023 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва М.А. від 23.04.2023 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у якій адвокат Андрєєв М.А. просить суд визнати судовий наказ від 20.04.2023 у справі № 141/268/23 таким, що не підлягає виконанню.

Отже, ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду за захистом своїх прав із відповідною заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки наявний спір (справа № 760/2096/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання викраденої дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини), наслідком вирішення якого є наявність чи відсутність права на отримання аліментів.

На виконання вимог ухвали суду від 02.05.2023 сторонами у справі подано ряд клопотань про долучення доказів та документів. Зокрема, 22.05.2023 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва М.А. від 20.05.2023 про долучення доказів, у тому числі й судового наказу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.05.2023 у справі № 589/2165/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , який було видано на підставі того, що офіційно зареєстроване законне місце проживання дитини, яке відповідає судовому рішенню про забезпечення позову у справі № 760/2096/22 разом з матір`ю у м. Шостка Сумської області.

Натомість, будь-яких зловживань процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків з боку боржника ОСОБА_1 під час розгляду справи № 141/268/23 судом не встановлено.

При цьому, наведені стягувачем ОСОБА_2 у клопотанні від 24.05.2023 доводи не можуть слугувати правовими підставами для застосування заходів процесуального примусу до боржника ОСОБА_1 у межах розгляду справи № 141/268/23.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами, оскільки відсутні належні докази того, що боржник зловживає процесуальними правами, невиконує процесуальні обов`язки та здійснює будь-які інші дії з метою перешкоджання судочинству у межах розгляду справи № 141/268/23.

За вказаних фактичних обставин, клопотання ОСОБА_2 від 24.05.2023 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148, 258-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні клопотання стягувача ОСОБА_2 від 24.05.2023 про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходу процесуального примусу до боржника ОСОБА_1 відмовити.

2. Копію ухвали суду направити сторонам по справі № 141/268/23.

Ухвала суду оформлена та виготовлена 30.05.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Климчук