Справа № 710/256/23
Провадження № 2/710/186/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Щербак О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правовідносин орендними та стягнення суми заборгованості,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати, що фактичне володіння та користування ОСОБА_2 частиною житлового будинку та земельною ділянкою, розташованих у АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 , в період з 01 квітня 2021 року по 20 лютого 2023 року, є орендними правовідносинами; стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у сумі 137 664 гривні 29 коп..

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що на початку 2021 року він розмістив оголошення на сторінці Facebook оголошення про продаж належних йому на праві власності частини житлового будинку та земельної ділянки, розташованих у АДРЕСА_1 . 04.03.2021 відповідач передала йому відповідно розписки 3000 доларів США за вказаний будинок та у цій же розписці зобов`язалась виплатити ще 2000 доларів США до 31.12.2021. На початку квітня 2021 до нього звернулась відповідач з проханням дозволити жити їй з дітьми у будинку на правах оренди з подальшим викупом права власності, за яке вона вже внесла 3000 доларів США. Позивач погодився на такі умови, адже відповідач і так викуповувала об`єкт оренди. Оскільки ОСОБА_2 почала проживати в будинку, вона звернулась до позивача з пропозицією надати їй довіреність для вжиття всіх заходів, необхідних для переоформлення права власності, у зв`язку з чим він видав таку довіреність, відповідно якої надав право відповідачці представляти його інтереси з питань, які будуть стосуватись оформлення документів, управління належним позивачу майно, а саме вказаною частиною житлового будинку та земельною ділянкою. Звертав увагу, що відповідач неодноразово зверталась до нього з клопотанням про надання їй додаткового часу для виплати залишку суми і позивач шов їй на зустріч. 21.09.2021 відповідач передала йому відповідно розписки 600 доларів САШ. Відповідач неодноразово говорила, що займається переоформленням об`єкту оренди і що зовсім скоро запросить його до нотаріуса для укладення договору. Однак, 31.12.2021 договір купівлі-продажу не був укладений. ОСОБА_2 у телефонній розмові повідомила, що їй необхідний ще час на зібрання необхідної суми коштів.

За 2021 рік позивач відмовив трьом потенційним покупцям, через те, що відповідач викупала об`єкт оренди, весь цей час фактично проживала в ньому разом зі своїми дітьми, при цьому не сплачувала йому орендної плати за користування будинком, допустила прострочення сплати комунальних платежів, хоча в 2021 деякий час їх сплачувала.

10.02.2022 ОСОБА_2 звернулась до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом до позивача, у якому просила стягнути з нього суму авансу у розмірі 3600 доларів США, які вона передала позивачу по розписках. 04.01.2023 позов задоволений. Наразі вказане рішення суду оскаржується.

Звертає увагу, що при спробах зайти у будинок відповідач чинить перешкоди, її вдома немає, будинок закритий, ключі від будинку лише в неї. З наведеного вбачається, що відповідач ввела його в оману. Користувалась 22 місяці житловим будинком не сплачувала орендну плату та не маючи намір його купувати. 09.02.2023 позивач подав до Звенигородського ВП ГУ НП України в Черкаській області повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно даних оголошень в інтернеті станом на лютий 2023 орендна плата за подібний будинок складає в середньому 5000,00 6000,00 гривень щомісяця. Відповідно оренда за будинок складає 5500,00 гривень. Таким чином, враховуючи, що будник користувалась будинком з 01.04.2021 по 20.02.2023 заборгованість з орендної плати складає 123 750,00 гривень, за комунальні послуги заборгованість за електроенергію 465,06 гривень, за газ 6749,23 гривень, нотаріальні витрати за довіреність 500,00 гривень, інформаційно-консультативні послуги 6200,00 гривень, всього : 137 664,25 гривень.

24.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

12.04.2023 заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог повернуто у порядку ч.5 ст. 49 ЦПК України; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав пояснення, аналогічні змісту позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У заяві від 22.03.2023 просила справу розглядати без її участі. Також зазначила, що позов не визнає. Вважає, що позов поданий з помсти за те, що рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області з нього стягнуті на її користь кошти авансового платежу за купівлю будинку. Жодних орендних відносин між ними не було, що підтверджується відсутністю договору найму. Факт видачі на її ім`я довіреності не доводить факту надання її відповідачці та не є допустимим доказом орендних правовідносин. Просила визнати позов завідомо безпідставним.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи , судом установлені наступні обставини.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2020 ( а.с.7).

Відповідно розписок від 04.03.2021 та 21.09.2021 ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 кошти на загальну суму 3600,00 доларів США в рахунок вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 ( а.с.16,17).

Згідно довіреності від 20.04.2021, посвідченої приватним нотаріусом Катеринопільського районного нотаріального округу Вечірко Н.В., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси з питань, які будуть стосуватись оформлення документів, управління належною йому на праві приватної власності частини житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 ( а.с.15).

Відповідно довідки приватного нотаріуса Вечірко Н.В. , виданої ОСОБА_1 , за вчинення нотаріальних дій стягнуто кошти в сумі 500 гривень ( а.с.14).

Згідно рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.01.2023 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аванс у розмірі 131 646 гривень 96 копійок, що складає, відповідно описової частини судового рішення 3600,00 доларів США, які передані останньою за продаж житлового будиноку по АДРЕСА_1 ( а.с. 18-20).

Позивач у судовому засіданні повідомив, що вказане рішення залишене без змін Черкаським апеляційним судом та ним подана касаційна скарга, однак судового рішення апеляційної інстанції не надав.

Перевіркою відомостей , які є загальнодоступними, в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/110218058, встановлено, що відповідно постанови Черкаського апеляційного суду від 13.04.2023 рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.01.2023 у справі № 698/159/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого авансу залишено без змін. Отже, вказане рішення набрало законної сили у порядку ч.2 ст. 273 ЦПК України.

Згідно довідки №1 ТОВ « Черкасигаз збут» від 08.02.2023 за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.02.2023 наявна заборгованість за користування природним газом 5833,78 гривень ( а.с.12).

Згідно довідки від 08.02.2023 Шполянського відділення АТ « Черкасигаз» за адресою вул. Затишна,5 в м.Шпола станом на 28.02.2023 за розподіл природного газу наявна заборгованість у розмірі 915,45 гривень ( а.с.13).

09.02.2023 ОСОБА_1 подав до Звенигородського ВП ГУНП України в Черкаській області заяву про кримінальне правопорушення, зміст якої є аналогічним змісту позовної заяви та доповнено, що вимоги ОСОБА_2 про повернення їй 131 646,96 гривень є незаконними та в її діях вбачається склад кримінального правопорушення ( а.с.22).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.ч.1,2 ст. 2 ЦПК України).

Нормами ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до норм ст.16ЦК України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В усталеній практиці Верховного Суду ( постанова від 01.03.2018 у справі №910/2280/17, постанова від 14 лютого 2019 року у справі № 911/792/18, постанова від 02.02.2021 року у справі №925/642/19) останній наголошує, що наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що між ним та відповідачем фактично існували правовідносини з оренди житлового будинку та відповідач не сплачувала йому орендну плату, яка складає у середньому 5500,00 гривень на місяць, яку він обрахував виходячи із наданих скріншотів сторінок інтернетресурсів про оренду житла, та допустила наявність заборгованості із комунальних послуг.

Предметом спору у цій справі є визнання правовідносин орендними та стягнення орендної плати та заборгованості за комунальні послуги.

Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди

Правовідносини з найму (оренди) житла регулюються нормами глави 59 Цивільного кодексу України

Відповідно до положень ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Нормами ч.1 ст. 811 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла; якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру; одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла; якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця ( ч.ч.1-3 ст. 820ЦК України).

Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років ( ч.1 ст. 820 ЦК України).

Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Згідно з положенням частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, за змістом вказаної статті сторона, яка прагне довести факт вчинення правочину (угоди), може це зробити за допомогою перерахованих в ній доказів, за винятком показів свідків, оскільки на них не може ґрунтуватися рішення суду (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 306/3189/14-ц).

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви, довіреності від 20.04.2021, розписок від 04.03.3021 та 21.09.2021 про отримання коштів та наведеного рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.01.2023, яке набрало законної сили, вбачається, що між сторонами існували правовідносини з приводу купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу.

Позивач у судовому засіданні також зазначив, що надав відповідачці дозвіл на вселення оскільки остання сплатила більшу частину вартості частини будинку, щодо купівлі-продажу якого вони домовлялись.

Обставин, які б вказували на існування між сторонами правовідносин, які б відповідали наведеним положенням Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини найму (оренди) житла, а саме передачі житла для проживання у ньому на умовах строковості та платності, позивачем не наведено і не доведено.

Щодо стягнення коштів заборгованості за комунальні послуги за період проживання відповідача у житловому будинку, який належить позивачу.

Із наданого скріншоту месенджеру Viber вбачається, що ОСОБА_3 проживала в будинку, який належить позивачу, чого відповідач не спростовувала, зокрема і у заяві від 22.03.2023. Однак, матеріали справи не містять доказів періоду такого проживання. Наявні в матеріалах справи довідки про наявність заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , з послуг газопостачання та розподілу газу не містять інформації, за який період виникла заборгованість. Доказів наявності заборгованості за електроенергію за вказаною адресою взагалі матеріали справи не містять. Отже, факт користування відповідачем комунальними послугами за вказаною адресою та допущення відповідно заборгованості саме відповідачем не доведений.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а саме договірних відносин з найму (оренди) житла у розумінні положень ст.810 ЦК України, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13,141, 263-265,280-283 ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складений 15.05.2023.

Суддя О.В. Щербак