Справа № 456/4061/22
Провадження № 2/456/312/2023
РІШЕННЯ
іменем України

06 квітня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

за участю секретаря Сунак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
Позивач звернулась до суду з позов про стягнення аліментів, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користьаліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, при умові продовження навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалась на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають та перебувають на її утриманні.

На даний час донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягнула повноліття і продовжує навчатись у Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна на економічному факультеті денної форми навчання за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 р. Оскільки донька продовжує навчатись її необхідно забезпечити одягом, взуттям, засобами гігієнита догляду, продуктами харчування, всім необхідним для навчання, а також транспортні витрати. Вона не має змоги самостійно забезпечити дитину у повній мірі.

Враховуючи те, що її донька навчається, немає ніякого доходу, то відповідно потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість та зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Відповідач скористався правом на подання відзиву у якому позовні вимоги визнав частково, а саме погодився на сплату аліментів у розмірі 50 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до закону «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мімімум протягом року буде однаковим і відповідно для дитини у віці від 18 до 23 років становитиме 2684 грн, а 50 % -1342 грн. Вказав, що він є учасником бойових дій і згідно ЗУ «Про соціальний і праовий захист війсковослужбовців та членів їх сімей» та згідно ст. 12 ЗКУкраїни «Про статус ветеренів війни, гарантії їх соціального захисту» його донька має право користуватись соціальними пільгами: безоплатне або пільгове проживання у гуртожитках, право на соціальну стипендію. Позивачка просить врахувати її матеріальне становище, але не на надає доказів яке воно. Він добровільно переказує через банківський рахунок дитині ОСОБА_6 гроші, кожного місця, що стверджуєьться випискою про рух коштів. На даний час він продовжує платити аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку на утримання молодшої дитини ОСОБА_4 .. Також вказав, що він є військовим і також потребує термінових часто непередбачених витрат на потреби, котрі виникають при здійсненні військових завдань. Також він допомогає матері, яка є особою з інвалідністю 2- ї групи.

Окрім цього вказав, що він поніс витрати на правову допомогу, а тому такі повинні бути стягнуті пропорційно з позивачки.

Представником позивача подано відповідь на відзиву у якому така вказала, що твердження відповідача про те, що він утримує матір, яка є інвалідом 2 групи не заслуховують на увагу, оскільки ОСОБА_7 отримує пенсію, а доказів перерахування відповідачем їй коштів немає.

Щодо аліментівсплачуваних на доньку ОСОБА_8 у розмірі 1/6 від усіх видів доходів, то зазначила, що такий розмір був визначений судом і позивач після того як старшій донці виповнилось 18 років не подававала на збільшення аліментів до частини хоча необхідність у цьому є, так як дитини ОСОБА_8 має цукровий діабет.

Також ОСОБА_3 не проживає у гуртожитку, а орендує житло разом з матірю. Враховуючи, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби такої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє дочку можливості правцевлаштуватися та заробляти кошти.

Відповідач є працездатною особою, отримує дохід та може утримувати повнолітню дочку. При цьому заперечуючи розмір аліментів відповідач не надає довідки про свої доходи, твердження про те що визначений розмір у частці від заробіткує непосильним для нього сумою є голосліними.

Також повністю заперечила та просила відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Представник відповідача подав заперечення щодо відповіді на відзив у якій вказав, що заперечуючи проти компенсації судових витрат позивачем наведено загальні висновки із судової практики. У договорі про наданян правої допомоги, у Додатку № 2 йде мова про фіксовану суму гонорару, й описано яку саму правову допомогу отримає відповідач. Витрати на молодшу доньку та її захворювання не стосуються предмету позову.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23 листопада 2022 року головуючим у справі визначено суддю Янів Н.М. /а.с. 9/
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.01.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 11/.
26.01.2021 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 21.02.2023 /а.с.14/
21.02.2023 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13.03.2023 /а.с17/
у справі оголошено перву до 06.09.2022 /а.с.19/
13.03.2023 у справі оголошено перерву до 06.04.2023 /а.с.27/
Розгляд справи по суті відбувся 06.04.2023 за участі представника позивача ОСОБА_9 та представника відповідача ОСОБА_10 ..
Представник позивача адвокат Панилик О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.
Представник відповідача адвокат Паращак В.В. в судовому засіданні вказав, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки на період її навчання, однак заперечує розмір заявлених аілментів та вважає, такі завищеними.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, та є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з довідкою Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна № 22-122 від 15.09.2022 ОСОБА_3 навчається на другому курсі економічоного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання за державним замовленням. Календарний термін навчання для отримання диплому бакалавра з 01.09.2021 по 30.06.2025 р.
У відповідності до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1053 від 05.10.2022 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. Діти знаходяться на утриманні матері.
У відповідності до акту від 04.10.2022 складеним депутатом Солоницівської селищної ради Ткачом Д.М. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 2021 року фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_3 , 2004 р.н. та ОСОБА_4 , 2011 р.н..
Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , є учасником бойових дій що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .
З виписки про рух коштівпо картці клієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у АТ «Універсал Банк» за період з 01.06.2022 по 22.02.2023 вбачається, що відповідач ОСОБА_11 здійнював переказ коштів ОСОБА_3 , а саме 21.02.2023 - 10000 грн., 14.02.2023 -5000 грн., 05.02.2023 - 2000 грн., 25.01.2023 - 2000 грн., 13.01.2023 -10 00 грн., 06.01.2023 - 2000 грн., 19.12.2022 - 10 000 грн, 13.12.2022 -5000 грн., 07.12.2022 5000 грн., 21.11.2022 - 2000 грн., 15.11.2022 - 1000 грн., 09.11.2022 - 4500 грн., 06.11.2022- 5000 грн, 01.11.2022- 6000грн., 16.10.2022 5000 грн., 07.09.2022- 2500 грн., 02.07.2022-2000 грн, 23.06.2022 1000 грн., 18.06.2022 2000 грн., 02.06.2022 - 3000 грн.. Загалом разом за період з 01.06.2022 по 22.02.2023 - 85 000,00 грн.
З відповіді Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області № 18.9-25/8497 від 09.03.2023 встановлено, що боржник ОСОБА_2 проходить війскову сліжбу у ВЧ НОМЕР_2 АДРЕСА_3 . Стягнення аліментів проводиться на підставі запису в атетстаті війсковослужбовця ОСОБА_2 . бухгалтерією ВЧ 4717 м.Полтави у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно до досягнення нею повноліття.
Згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати ВС А4717 м.Полтави з боржника ОСОБА_2 стягнуто та перераховано за період з 25.10.2022 по 28.02.2023 на рахунок стягувачка ОСОБА_1 аліменти у розмірі 34367,25 грн. (з них 7154,43 грн. остання сума аліментів, яка стягувалась з боржника).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю отримання повнолітньою донькою ОСОБА_12 , який продовжує навчання, матеріальної допомоги (аліментів) на своє утримання та ненаданням такої допомоги відповідачем у необхідному розмірі в добровільному порядку.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 30.09. 2004, яка є студентом другого курсу денної форми навчання за державним замовленням економічоного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Календарний термін навчання для отримання диплому бакалавра з 01.09.2021 по 30.06.2025 р..
З позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього доньки, яка продовжує навчання, звернулась її матір ОСОБА_1 , визначивши необхідний щомісячний платіж (розмір аліментів) у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
На підтвердження зазначеного розміру аліментів та можливості його сплати позивачка покликається на обов`язок відповідача як батька дитини утримувати доньку на період його навчання.
Представник відповідача у судовому засіданні зарперечила проти задоволення позову, обгрунтувавши такі запереченння тим що відповідач на даний час оплачує алміенти на дитину ОСОБА_13 у розмірі 1/6 частини від його дохходів, має на утримання матір яка є інвалідом другої групи, крім того добровільно сплачував доньці ОСОБА_3 аліменти.
У зв`язку з вищенаведеним суд вважає за необхідне звернути увагу, що в законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, тобто відсутня мінімальна чи максимальна їх величина. При цьому суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Так, в даному конкретному випадку суд враховує, ту обставину, що донька ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_1 ,тобто така повністю взяла на себе утримання, розвиток та виховання дитини, те, що вона продовжує навчатись на економічному факультеті Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна.
При цьому позивачкою не надано жодних доказів у підтвердження того, що нею саме орендується житло за адресою: АДРЕСА_1 та яка сума коштів нею затрачається нею на оренду. Так само як і не надано доказів про рівень її доходів та не отримання донькою ОСОБА_6 соціальної стипендії, на яку вона має право.

Окрім вищенаведеного, суд при визначенні розміру аліментів, також враховує і той факт, що відповідач має постійне місце праці, несе деякі витрати на своє утримання, та утримання своєї матері, яка є інвалідом ІІ групи та потребує певного лікування, а також те, що такий оплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини. Також враховується те , що відповідач не відмовлявся від утримання поновлітньої доньки, яка продовжує навчання,оскільки у добровільному порядку перераховував їй кошти, зокрема за період з 01.06.2022 по 22.02.2023 - 85 000,00 грн..
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи усе вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння ст. 199 СК України відповідач, який є батьком ОСОБА_3 ,. яка навчається у вищому навчальному закладі, має обов`язок сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання до досягнення нею 23-х річного віку, за умови, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який також має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_14 , враховуючи, що дитина продовжує навчання, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню з відповідача у користь позивача в розмірі 1/7 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду, а саме 23.11.2022 року до досягнення донькою двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності спростовують твердження позивачки про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) , оскільки покладення на відповідача обов`язку сплати аліментів саме в такому розмірі призведе до істотного порушення його майнового стану та поставить платника аліментів у вкрай скрутне матеріальне становище.
Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у в розмірі 1/7 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2022 року на період навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.(ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником відповідача адвокатом Паращак В.В. подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 6400 грн.. На підтвердження понесення позивачем вказаних витрат до заяви долучено копію договору про надання правової допомоги № 05/23/Р від 21.02.2023 укладеного між Адвокатським бюро Паращак та Партнери в особі директора Паращак В.В. та ОСОБА_15 , додаток № 2 до Договору № 05/23/Р від 26.02.2023, згідно якого сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги (ознайомлення з матеріалами справи, написання та подання відзиву, заперечення, клопотання, запиту) та становить 6400 грн., порядок оплати оплачується аванс 3600 грн. та впродовж п`яти днів після другого судового засідання клієнт платить 1400 грн., та 1400 грн після ухвалення судом рішення. Також долучено копію акту прийому - передачі №4 правової допомоги (послуг) від 04.04.2023 та квитанцію про оплату ОСОБА_16 гонорару у розмірі 3600 грн..

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що долучені до матеріалів заяви копії документів підтверджують надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_2 при розгляді справи № 456/4061/22, оскільки такі судом оглянуті в судовому засіданні,

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що рішенням позов ОСОБА_1 задоволено частково, що у відсотковому співвідношенні складає 100% до 50%, приймаючи до уваги норму ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до переконливого висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягало б до стягнення 3200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Однак враховуючи заяву представника позивача про неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку про недотримання у повному обсязі стороною відповідача вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, у зв`язку з чим критично оцінює розмір таких витрат, що є наслідком застосування положень ч. 5 ст. 137 цього Кодексу для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, суд вважає, що витрати в сумі 3200 грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та діючого законодавства і судової практики, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому на переконання суду, обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума 2 000 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 206, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКППНОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 в розмірі 1/7 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2022 року на період навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н. М. Янів