У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023 Справа №607/2027/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Кужель К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»,заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі, -

в с т а н о в и в :

23 березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача з Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», у виконавчому листі по цивільній справі № 607/2027/16-ц.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (заборгованість за кредитним договором № 2/2008-МК від 09 січня 2008 року в розмірі 21218 (двадцять одну тисячу двісті вісімнадцять) доларів США 31 цент, що еквівалентно 508162 (п`ятсот вісім тисяч сто шістдесят дві) гривні 42 копійки, та пеню в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень. Згідно Договору № GL48N718070_blank про відступлення права вимоги від 05 серпня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 2/2008-МК від 09 січня 2008 року, право вимоги перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке згідно Договору № GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. З цих підстав просить заяву задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду заяви були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви, згідно вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до переконання, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 607/2027/16-ц ухвалено рішення, згідно якого позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором № 2/2008-МК від 09 січня 2008 року в розмірі 21218 (двадцять одну тисячу двісті вісімнадцять) доларів США 31 цент, що еквівалентно 508162 (п`ятсот вісім тисяч сто шістдесят дві) гривні 42 копійки, та пеню в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

21 червня 2016 року представник ПАТ «КБ «Надра» отримав виконавчий лист у справі № 607/2027/16-ц.

05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_blank, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2/2008-МК від 09 січня 2008 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», згідно з яким відбулося переуступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2/2008-МК від 09 січня 2008 року.

18 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_blank_01, відповідно до умов якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2/2008-МК від 09 січня 2008 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язківу матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбаченестаттею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особиу зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно достатті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятоюстатті 442 ЦПК Україниу разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Велика Палата Верховного Суду, відповідно до пунктів 127-130 постанови від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21, висловила наступну правову позицію:

«Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим (п. 127).

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі (п. 128).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п. 129).

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п. 130)».

Судом встановлено, що виконавчий лист у справі № 607/2027/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2/2008-МК видано представнику стягувача ПАТ «КБ «Надра» 21 червня 2016 року.

Будь-яких доказів про те, чи був пред`явлений вказаний виконавчий документ у визначені законодавством строки до виконання та чи було відкрито на його підставі виконавче провадження, а також на якій стадії воно перебуває на час звернення до суду, представником заявника в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано.

Як вбачається з інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень, яка перебуває у загальному доступі, 19 липня 2016 року ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області було відкрито виконавче провадження № 51716476, боржник ОСОБА_1 , стягував ПАТ КБ «Надра», стан ВП Завершено.

Разом з тим, достовірно встановити чи саме на підставі виконавчого листа, виданого у справі № 607/2027/16-ц, відкривалося виконавче провадження № 51716476, неможливо.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

У випадку, якщо виконавчий лист у справі № 607/2027/16-ц не було пред`явлено до виконання, то строк пред`явлення його до примусового виконання закінчився, тому, з урахуванням правових висновків Великої Палати ВС, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, без вирішення питання поновлення такого строку в межах визначеного законодавством порядку і підстав, замінити сторону у виконавчому листі неможливо.

Якщо виконавчий лист все ж таки пред`являвся до примусового виконання і був повернутий стягувачу без виконання, то правонаступник має можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

У випадку, якщо виконавче провадження закінчене, то згідно правовї позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, за відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва, оскільки заміна сторони виконавчого провадження правонаступником можлива за наявності відкритого виконавчого провадження. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наявних матеріалів справи суд позбавлений можливості з`ясувати вищевказані обставини, зокрема: чи пред`являвся виконавчий лист до примусового виконання; чи не сплив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та чи не переривався він у встановленому законом порядку у випадку повернення виконавчого документа стягувачу без виконання; чи вирішувалось питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання боржником (добровільно/примусово), тобто, чи виконано зобов`язання і чи існує воно взагалі на момент звернення із заявою про заміну стягувача.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням правовового висновку Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року №2-7763/10, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України ст.ст.1, 8, 11, 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»,заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Головуючий суддяВ. М. Позняк