Справа № 761/3594/23
Провадження № 2/761/5620/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 травня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, згідно з якою позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 7 970, 00 грн., як компенсацію за завдані матеріальні збитки та суму коштів в розмірі 50 000,00 грн., як компенсацію за завдану моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приблизно о 12:00 год. 15 вересня 2022 року біля Володимирського собору по бульвару Тараса Шевченка в м. Києві, ОСОБА_2 (Позивач) зустрічалася з громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач), який, за попередньою домовленістю повинен був передати до Бухаресту (Румунія) передачу для сина Позивача, ОСОБА_5 , а саме: невеликий чемодан темно синього кольору, приблизно 30*20*70 см. (орієнтовна вартість 3 000,00 грн.), в якому знаходились: - Ноутбук ACER чорного кольору, орієнтовна вартість 10 000,00 грн.; - Шоколад Roshen на суму 1 000,00 грн.; - Набір чаю на суму 1190,00 грн.; - Гра в шахмати - вартість 980,00 грн.; - Таблетки Ко-Амлесса дві упаковки - вартість 400,00 грн. Однак 17 вересня 2022 року ніхто так і не приїхав за місцем призначення в Бухарест (Румунія), передачу не передавали. Після цього ОСОБА_2 намагалася зв`язатися з ОСОБА_3 , який у відповідь в повідомленні написав, що його підвела машина, і доставить передачу 18 вересня 2022 p.. Після цього, вищезгадана особа на зв`язок не виходила, заблокувала номер телефону і ОСОБА_2 , і її сина, на повідомлення не відповідав, на дзвінки не відповідав.

На підставі поданої заяви про вчинення злочину, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено досудове розслідування щодо вчинення останнім кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в рамках кримінального провадження №0001987, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 вересня 2022 року. 28 жовтня 2022 p., за наслідками розгляду у спрощеному провадженні обвинувального акта від 21.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в рамках кримінального провадження №0001987 від 24.09.2022 p., Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено Вирок у справі №761/22760/22 (провадження №1-кп/761/3181/2022), яким останнього визнано винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

При цьому, позивачем зазначено, що їй у зв`язку з вчиненням відносно неї відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, було завдано фактичної майнової шкоди в розмірі 7 970,00 грн., яка складається з: - 3 000,00 грн. - вартість валізи темно-синього кольору, приблизним розміром 30*20*70 см.; - 1 000,00 грн. - вартість шоколадних виробів, кондитерської корпорації «РОШЕН»; - 1 190 грн. - вартість набору чаю «Велнес з ситечком»;- 980,00 грн. - вартість гри в шахи;-800,00 грн. - вартість двух упаковок таблеток «Ко-Амлесса» по 400,00 грн. кожна упаковка; - 1 000, 00 грн. - вартість винагороди за нібито надану допомогу.Причетність ОСОБА_3 до завдання майнової шкоди було встановлена слідством та підтверджується вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2022 р. у справі №761/22760/22.

Окрім того, позивач вказує, що внаслідок вчинення відповідачем відносно неї вказаного кримінального проступку їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, переживаннях за своє майно, порушення звичного режиму життя та тривалий психічний розлад, який полягає у тому, що довгий час у ОСОБА_2 не проходило відчуття загального занепокоєння та страху, з яким не зовсім вдалося впоратися і досі. Так, позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., яка на думку позивача є помірною, розумною та обґрунтованою.

31.01.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди(пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Вирішуючи спір, суд в кожній справі має з`ясувати характер правовідносин сторін і встановити, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування шкоди при такому виді правовідносин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року у справі №761/22760/22 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. Вирішено, що після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, передані на відповідальне зберігання потерпілій стороні - вважати повернутими законному володільцю, інші речові докази - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вказаним вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року у справі №761/22760/22 встановлено наступні обставини.

14 вересня 2022 року, в денний час, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи протиправний умисел на заволодіння чужим майном, знайшов у телеграм-каналі «Transfer UA Today» оголошення ОСОБА_2 про необхідність доставки передачі з міста Києва до міста Бухарест (Румунія). В подальшому, ОСОБА_3 відповів на зазначене оголошення ОСОБА_2 та, вводячи останню в оману, повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що він за грошову винагороду у розмірі 1000 гривен, незабаром матиме можливість доставити її посилку до м. Бухарест (Румунія). Обговоривши умови доставки, ОСОБА_3 призначив ОСОБА_2 зустріч 15 вересня 2022 року о 12 годині 00 хвилин біля Володимирського собору, в м. Києві, що розташований за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 20.

Встановлено, що далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 15 вересня 2022 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, прибув до зазначеного місця, де зустрівся з ОСОБА_2 , та запевнив останню у добросовісності своїх намірів, продовжуючи вводити її в оману, не маючи на меті передачі посилки в м. Бухарест (Румунія). В подальшому, потерпіла ОСОБА_2 , довіряючи обвинуваченому ОСОБА_3 та сподіваючись на добросовісність його намірів, передала останньому валізу темно-синього кольору, приблизним розміром 30*20*70 см., вартістю 3 000 грн., в якій знаходились наступні речі:

- ноутбук «Acer», моделі «Aspire El5» E5-573G-39NF (NX.MVMEU.118), 15,6 FullHD (1920x1080), Ants-Glare, TN+film, серійний номер NXMVMEU118647257D87600, чорного кольору, об`ємом пам`яті 4 GB, вартістю 9010, 25 грн.;

- шоколадні вироби, кондитерської корпорації «РОШЕН» на загальну суму 1 000 грн.;

- набір чаю «Велнес з ситечком», вартістю 1190 грн;

- гра в шахи, вартістю 980,00 грн.;

- дві упаковки таблеток «Ко-Амлесса», вартістю 400 грн. кожна,

- одну тисячу гривень в якості винагороди за нібито надану допомогу. А всього ОСОБА_3 , заволодів особистим майном ОСОБА_2 , на загальну суму 16 980 грн., 25 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та розпорядився особистим майном ОСОБА_2 на власний розсуд.

У вироку зазначено, що також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує те, що він є раніше судимою особою, відповідно до даних обвинувального акта призначене за попереднім вироком покарання у виді штрафу не відбув, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення, тому, на думку суду, необхідним для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, в даному конкретному випадку є призначення йому покарання, передбаченого у санкції ч. 1 ст. 190 КК України, у виді громадських робіт, при цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість - у мінімальному розмірі.

Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за №14, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України.

Отже, вина відповідача ОСОБА_3 у спричиненні шкоди позивачу ОСОБА_2 у розмірі 7 970,00 грн., - не потребує доказуванню під час розгляду вказаної цивільної справи.

Так, згідно ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди в порядку, передбаченому законом.

Як передбачено у ч. 1 ст. 128 КПК, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільний позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків відносять втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

В даному випадку, підставою для цивільної-правової відповідальності за завдання шкоди є одночасна наявність наступних елементів: заподіяння шкоди позивачу, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вина останнього в її заподіянні.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено як заподіяння йому матеріальної шкоди у розмірі 7 970,00 грн., яка складається із: вартості валізи темно-синього кольору, приблизним розміром 30*20*70 см., 3 000 грн., в якій знаходились наступні речі: - шоколадні вироби, кондитерської корпорації «РОШЕН» на загальну суму 1 000 грн.; - набір чаю «Велнес з ситечком», вартістю 1190 грн.; - гра в шахи, вартістю 980,00 грн.; - дві упаковки таблеток «Ко-Амлесса», вартістю 400 грн. кожна, та одна тисяча гривень в якості винагороди за нібито надану допомогу, так і протиправності дій відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу і протиправними діями відповідача і вина останнього у настанні шкоди у вказаному розмірі, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснено в п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивачем моральні та фізичні страждання від даного кримінального правопорушення.

Виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини, часу фізичних та душевних страждань, їх тривалості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, суд, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. 00 коп.

Також, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 149,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166,1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7970,00 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 7000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 149,70 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено: 23.05.2023.

Суддя: