Номер провадження: 22-ц/813/3707/23
Справа № 511/1659/21
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря

судового засідання Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Роздільнянська міська рада Одеської області

третя особа- приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одесі у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2022 року, ухваленого у складі судді Ільяшук А.В., в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна, про визнання заповіту дійсним

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Л.М. про визнання заповіту дійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на все майно. За життя померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 було складеного заповіт, на його ім`я, посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого № 31. Згідно заповіту все майно, яке належало померлому заповідається позивачу. З метою оформлення спадкових справ як спадкоємець за заповітом він звернувся до приватного нотаріуса Патраманської Л.М. Окрім нього до приватного нотаріуса звернувся також його рідний брат ОСОБА_2 . Однак у видачі свідоцтва було відмовлено з тих підстав, що при посвідченні заповіту містяться порушення.

Так в заповіті не містяться відомості про осіб свідків, при яких посвідчено заповіт та зачитують його в голос та ставлять свої підписи на ньому, порушено форму посвідчувального запису, а також заповіт не внесено до спадкового реєстру.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Любов Миколаївна про визнання заповіту дійсним задоволено.

Суд визнав заповіт від 13 листопада 2019 року, складений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого № 31 дійсним. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги є те, що заповіт посвідчено уповноваженою на те особою, але з порушенням діючого законодавства України щодо його форми та посвідчення. В порушення вимог абзацу 7 п.1,4 глави ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування в тексті названого заповіту не містяться відомості про особу свідків, а саме: ім`я, по батькові кожного із них, дата народження, місце проживання, реквізити паспорту на підставі якого було встановлено особу свідка; при посвідченні заповіту було порушено форму посвідчувального заповіту та відомості про нього не були внесені до Спадкового реєстру. Із наданих суду першої інстанції позивача витікає, що у його батька, станом на 13 листопада 2019 року, були паралізовані ноги та права рука. Батько був лежачий та на вулицю не виходив. Однак свідок ОСОБА_5 показала в суді, що 13 листопада 2019 року вона тривалий час сиділа на лавці разом із заповідачем біля його будинку, тому він попросив її підписати замість нього заповіт, оскільки у нього не працює рука. Суд визнав показання свідка ОСОБА_5 як належний, допустимий та достовірний доказ, не прийнявши до уваги , що його батько був лежачий та не виходив на вулицю. Заповідач, який міг самостійно прочитати заповіт, його не читав. Вказане свідчить про те, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не відповідає його волі, тому висновки суду не відповідають обставинам справи. Також покази свідка ОСОБА_6 , які суд визнав належними, не прийняв до уваги, що 13 листопада 2019 року, його батько був лежачий та на вулицю не виходив. Твердження свідка про те, що ОСОБА_4 особисто прочитав заповіт спростовуються текстом самого заповіту, із якого витікає, що заповіт заповідачу було прочитано вголос до його ОСОБА_5 . Тобто заповідач, який міг самостійно прочитати заповіт, його не читав. Крім того, вказаний свідок пояснила, що заповіт секретар виконкому Назаренко Н.С. писала під копірку. Вказане свідчить про те, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не відповідає його волі, тому висновки суду не відповідають обставинам справи.

У відзиві позивач, в інтересах якого діє адвокат Луценко О.А., просить залишити рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване, посилаючись на те, що свідки у судовому засіданні підтвердили, що воля ОСОБА_4 заповідати все своє майно саме сину ОСОБА_1 була вільною та очікуваною, так як ОСОБА_7 опікувався батьками, допомагав їм на відміну від сина ОСОБА_2 . Як свідчать пояснення свідка ОСОБА_6 , на вулицю ОСОБА_8 виводили діти, свідок ОСОБА_5 пояснювала, що ОСОБА_9 , жінка ОСОБА_1 , возила заповідача і стояла коло нього. Щодо пояснення свідка ОСОБА_6 , що ОСОБА_10 писала заповіт під копірку, то у судовому засіданні 18.08.2022 повторно допитаний свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона так подумала, що ОСОБА_11 писала під копірку, проте того не бачила. Між тим, заповіт від 13 11. 2019 складений заповіт ОСОБА_4 і посвідчений секретарем Єреміївської сільської ради Роздільнянського району та зареєстрований в реєстрі за № 31 в журналі реєстрації нотаріальних дій, відповідає загальним вимогам щодо його форми, встановлених ст. 1247 ЦК України.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, надали заяву про слухання справи за їх відсутності.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт був посвідчений секретарем виконкому сільської ради Назаренко Н.С., реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата його посвідчення, свідки під присягою підтвердили, що волевиявлення ОСОБА_4 було вільним і відповідало його волі, недотримання форми посвідчувального напису не є істотною умовою для визнання оспорюваного заповіту недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у віці 82 роки, про що 10 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис №606, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8).

З листа приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Любов Миколаївни від 11 травня 2021 року, встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрито спадкову справу № 48/2021. Позивач прийняв спадщину після смерті батька за заповітом, посвідченим секретарем Єреміївської сільської ради 13 листопада 2019 року за реєстром № 31.

Однак, при посвідченні заповіту відомості про заповіт не були внесені до Спадкового реєстру, що передбачено постановою КМ України від 11 травня 2011 року № 491 «Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договір у Спадковому реєстрі», а також було порушено форму посвідчувального напису (а.с. 9). Якщо заповіт посвідчений при свідках, бо заповідач сам не міг прочитати і підписати його тексті заповіту мають міститься відомості про осіб свідків. свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи при ному. При посвідченні заповіту порушено форму посвідчувального запису..

З заповіту, який складено 13 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючись ними, попередньо ознайомлений секретарем виконкому з приписами цивільного законодавства, що регулюють складення цього правочину, на випадок смерті зробив наступне розпорядження: «все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю своєму сину ОСОБА_1 , 1974 року народження».

Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Назаренко Н.С.

Окрім того, заповіт містить наступні відомості: «У зв`язку з хворобою руки за його дорученням,у його та моїй присутності, текст заповіту підписано ОСОБА_5 ».

Заповіт повністю прочитано уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_6 (а.с. 10).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 03 січня 1975 року складено відповідний актовий запис № 2, батьки: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видано Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (повторно) (а.с. 11).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 03 вересня 1968 року складено відповідний актовий запис № 30, батьки: батько ОСОБА_14 , мати ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видано Суворовським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (повторно) (а.с. 38).

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2021 року (справа № 523/607/21, 2-о/523/83/21) встановлено факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а/з про смерть № 606 від 10 листопада 2020 року) (а.с 43-44).

З матеріалів спадкової справи № 48/2021, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що 02 квітня 2021 року до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Любов Миколаївни надійшла заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 49).

02 квітня 2021 року приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна надіслала ОСОБА_1 повідомлення щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 50).

В подальшому, ОСОБА_1 надіслав заяву про прийняття спадщини (а.с. 51).

Матеріали спадкової справи містять два заповіти ОСОБА_4 , які датовані 17 березня 2017 року та 13 листопада 2019 року (а.с. 65-66), відповідно до яких, померлий ОСОБА_4 заповідав своєму сину ОСОБА_15 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що йому належить на день смерті і на що він за законом матиме право.

Вказані заповіти посвідчив секретар виконкому Єреміївської сільської ради Назаренко Наталя Степанівна.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі статтями 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України).

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Частиною першою статті 209 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до положень частини третьої статті 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Враховуючи положення статті 1 Закону України «Про нотаріат», до системи нотаріату України входять посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють визначене законодавством коло нотаріальних дій у населених пунктах, де немає нотаріусів.

Предметна компетенція органів місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій визначена Законом України «Про нотаріат». Відповідно до статті 37 цього закону , органи місцевого самоврядування уповноважені вчиняти у тому числі таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів (крім секретних).

Згідно з частиною першою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо.

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні істотні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Суд встановив, що обов`язок складати і посвідчувати заповіт у Єреміївської сільській раді покладено на секретаря виконавчого комітету Назаренко Наталію Степанівну.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанцій, що вказаним правочином було оформлено дійсне волевиявлення ОСОБА_4 на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, та з тим, що при посвідченні заповіту 13 листопада 2019 року були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України.

Крім того, статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту, що встановлено судовим рішенням.

Доводи скаржника про те, що заповіт не був зареєстрований у Спадковому реєстрі до уваги не приймаються, оскільки реєстрація заповіту у спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата його посвідчення.

Щодо того, що волевиявлення ОСОБА_4 було вільним і відповідало його волі підтвердили у судовому засіданні свідки, так як з огляду на своє нейтральне становище були здатні об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, , а тому відсутні підстави для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 11 серпня 2023 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.А. Коновалова

В.В Кострицький