ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4951/23 Справа № 204/5697/21 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Дніпро

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості та пені по аліментам,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гейко Валерій Іванович

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

02 серпня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 із вимогою про звільнення від сплати заборгованості та пені по аліментам.

В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначила, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2007 року її позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, стягнуто аліменти на її утримання у розмірі частини її заробітків але не менше, ніж 30 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, з 08 липня 2017 року, відповідно до збільшення мінімального розміру аліментів, розмір стягнення був збільшений з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що з 22 травня 2008 року, у зв`язку із призначенням її матері ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 , аліменти стягувалися на її користь. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року з неї було стягнуто на користь відповідачки пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у сумі 29348 гривень 20 копійок. Зазначає, що на поточний час загальний розмір її заборгованості за аліментами складає 155 090 гривень 26 копійок.

Вважає, що її заборгованість за аліментами склалася за декількох поважних причин. Так, у червні 2013 року їй був встановлений клінічний діагноз В 20 ІV клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит, асоційований вірусом «С», активна фаза вираженого ступеню активності з переходом в цироз печінки. Портальна гіпертензія І ступеню, орофарингеальний кандидоз, хронічний холецисто-панкреатит, застійний жовчний міхур. Крім того, у період часу з 26 грудня 2012 року по 26 березня 2014 року вона відбувала покарання відповідно до вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року.

Вказує, що дані обставини перешкоджали їй влаштуватися на простійну офіційну роботу.

З урахуванням викладеного, просила суд звільнити її від заборгованості по аліментам, враховуючи суму пені, у загальному розмірі 155 090 гривень 26 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості та пені по аліментами були залишені без задоволення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гейко Валерій Іванович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції й винесення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Апелянт вважає, що суд порушив норми процесуального права та неправильно витлумачив норми матеріального права, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні рішення суд повинен був врахувати і тяжку хворобу позивачки і її тяжкий матеріальний стан, як підставу для звільнення від сплати заборгованості з аліментів та підстав для зменшення розміру пені.

Вважає, що суд, доходячи висновку про ухилення позивачки від сплати аліментів, не навів доказів того, що позивачка з такою хворобою, як СНІД та інші тяжкі хвороби мала змогу заробляти гроші та сплачувати аліменти. Крім того, вважає, що тяжкі захворювання позивачки є самостійною підставою для прийняття судом рішення про її звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

Крім того, апелянт зазначив, що правова позиція Верховного Суду, що викладена у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 334/10971/16-ц та на яку у своєму рішенні посилався суд, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

Апелянт погоджується з тим, що відсутні підстави для звільнення її від заборгованості з аліментів в сумі 40 309 гривень 59 копійок, тобто до моменту, коли її було поставлено на облік за захворюванням на СНІД в червні 2013 року. Проте її тяжке захворювання у період часу з липня 2013 року по жовтень 2018 року доведено належними доказами, а тому вона може бути звільнена від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла починаючи з липня 2013 року до жовтня 2018 року, тобто звільнена від сплати заборгованості в загальному розмірі 85 432,47 гривень. До того ж, суд має право зменшити і розмір пені за несплату аліментів, яка також повинна стягуватись з позивачки лише за період з травня 2012 по червень 2013 року.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

02 травня 2023 року від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник третьої особи просить розглянути цивільну справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів та матеріалів (т.2 а.с.29-38).

Від представника відповідача адвоката Приймак Вікторії Сергіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому з посиланням на обставини справи ставиться питання про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 155 090 гривень 26 копійок, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2007 року задоволено позов органу опіки та піклування Красногвардійського районної у місті ради. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25 жовтня 2007 року на користь закладу, куди її буде влаштовано (а. с. 23 та на звороті).

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року (а. с. 17-20), який змінений ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року (а. с. 20 на звороті -22 та на звороті) ОСОБА_1 засуджено за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено 1 рік та 3 місяці позбавлення волі.

Рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 105 від 18 серпня 2017 року, з-поміж іншого, вирішено ОСОБА_2 (за її заявою) звільнити від обов`язків піклувальника неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 26 та на звороті).

Відповідно до довідки КНП «Міська клінічна лікарня № 21 ім. проф. Є.Г.Попової» Дніпровської міської ради Центру з профілактики та боротьби зі СНІД Департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської сільської ради 08 січня 2020 року № ЦС-892/20 ОСОБА_1 , перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьби зі СНІДом з 17 червня 2013 року, з діагнозом: В 20 ІV клінічна стадія; хронічний вірусний гепатит, асоційований вірусом «С», активна фаза вираженого ступеню активності з переходом в цироз печінки; Портальна гіпертензія І ступеню; орофарингеальний кандидоз; хронічний холецисто-панкреатит; застійний жовчний міхур (а. с. 13).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року у справі № 204/6847/19 задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чечелівський ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (а. с. 24-25 та на звороті). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 29348 гривень 20 копійок.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення суду не оскаржувалося та, 14 квітня 2020 року набрало законної сили.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року у справі 204/6847/19 виправлено описки, допущені в заочному рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року ( а. с. 66).

15 червня 2020 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 29348 гривень 20 копійок та судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок (а. с. 28, 67).

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кравченка Є.С. з виконання виконавчого листа № 2-2489 виданого 26 грудня 2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 25 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 02 вересня 2019 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 125742 гривні 06 копійок (а. с. 29 та на звороті). Крім того, з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що з травня 2012 року та по жовтень 2018 року, включно, ОСОБА_1 не сплачено жодної копійки на оплату аліментів. При цьому, станом на травень 2012 року за нею також рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 29409 гривень 36 копійок.

02 липня 2020 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутовою І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62443384 з виконання виконавчого листа № 204/6847/19 від 15 червня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 29348 гривень 20 копійок та судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок (в. с. 31).

Відповідно до виписки із амбулаторної карти від 05 січня 2021 року офтальмологічного центру ООО «Зіниця», 05 січня 2021 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: ускладнена катаракта, гіперметропія слабкого ступеня обох очей, перетинальний крововилив, частковий гемофтальм правого ока та, проведено факоемульсіфікацію катаракти з імплантацією ІОЛ лівого ока. З-поміж іншого, рекомендовано обмеження фізичних навантажень на 1 місяць (а. с. 133).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків, станом на 19 липня 2021 року, інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2012 року по 1 квартал 2021 року відсутня (а. с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 квітня 1998 року № НОМЕР_1 , що видане Державним житлово-комунальним підприємством «Південне», квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про що у реєстрову книгу внесено відповідний запис № 410п-146-2 (а. с. 72).

При ухваленні рішення судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що позивачкою не доведено підстави позову про звільнення від сплати заборгованості аліментів, визначених рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2007 року у справі № 2-2489-2007 та заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року у справі 204/6847/19, а її метою звернення до суду із даним позовом є ухилення від виконання не лише батьківського обов`язку по утриманню дитини, а й зазначених вище судових рішень, тому позовна заява не підлягає задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 cт. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка, як на підстави для звільнення її від сплати заборгованості за аліментами, посилається на те, що у неї виявлені тяжкі захворювання: клінічний діагноз В 20 ІV клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит, асоційований вірусом «С», активна фаза вираженого ступеню активності з переходом в цироз печінки. Портальна гіпертензія І ступеню, орофарингеальний кандидоз, хронічний холецисто-панкреатит, застійний жовчний міхур.

Крім того позивачка зазначає, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року (а. с. 17-20), який змінений ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року (а. с. 20 на звороті -22 та на звороті) її було засуджено за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено 1 рік та 3 місяці позбавлення волі.

Наявність вказаних обставин перешкоджали їй влаштуванню на постійну офіційну роботу. Крім того, за висновком лікарів, їй були встановлені фізичні обмеження, тому її дохід складався з випадкових заробітків, а її матеріальне становище було незадовільним.

На підтвердження вказаних обставин позивачка надала суду докази: копію вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року, витяг з з медичної картки, витяг з амбулаторної картки, довідку з центру СНІД, якими підтверджується факт хвороб позивачки та перебування в зв`язку з таким захворюванням на відповідному медичному обліку.

Разом з тим, вказані докази в їх сукупності доводять лише викладені у них факти, а саме постановлення судом вироку відносно позивачки, наявність у неї ряду захворювань та перебування на відповідному медичному обліку.

Проте позивачка не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, як наявність судимості та наявні захворювання унеможливлюють її працевлаштування, а тим самим і виконання своїх батьківських обов`язків.

Як вбачається із частини 2статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, аліменти на утримання дитини з позивачки було стягнуто відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у 2007 році, а хворобу документально було підтверджено лише у 2013 році, що підтверджується довідкою КНП «Міська клінічна лікарня № 21 ім. проф. Є.Г.Попової» Дніпровської міської ради Центру з профілактики та боротьби зі СНІД Департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської сільської ради 08 січня 2020 року № ЦС-892/20, згідно якої ОСОБА_1 , перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьби зі СНІДом з 17 червня 2013 року, з діагнозом: В 20 ІV клінічна стадія; хронічний вірусний гепатит, асоційований вірусом «С», активна фаза вираженого ступеню активності з переходом в цироз печінки; Портальна гіпертензія І ступеню; орофарингеальний кандидоз; хронічний холецисто-панкреатит; застійний жовчний міхур.

Тобто, заборгованість по сплаті аліментів не була пов`язана з виникненням тяжкої хвороби, а виникла набагато раніше.

Крім того, посилання позивачки на неможливість влаштуватися на роботу через хворобу не підтверджується матеріалами справи, надані медичні документи не містять заборони к працевлаштуванню. ОСОБА_1 є працездатною особою, не позбавлена можливості працевлаштуватися або звернутися до Державної служби зайнятості з проханням працевлаштування.

Таким чином, доводи апелянта про можливість зменшення заборгованості по аліментах не знайшли свого підтвердження та є необгрунтованими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Враховуючи викладене вище, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо доводів апелянта про те, що правова позиція Верховного Суду, що викладена у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 334/10971/16-ц та на яку у своєму рішенні посилався суд, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено на веб-сторінці https://reyestr.court.gov.ua/ Єдиного державноого реєстру судових рішень «Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров`ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено». Тобто, до деяких судових рішень доступ тимчасово обмежено, проте, це не вказує на відсутність постанови Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 334/10971/16-ц у Реєстрі.

Із зазначеною правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 334/10971/16-ц можна ознайомитись на багатьох інших інтернет-ресурсах, де вона викладена у вільному доступі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачкою не доведені підстави для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам чи зменшення їх розміру, а тому судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 155 090 гривень 26 копійок, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гейко Валерій Іванович залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: