Справа № 634/455/22
Провадження № 2/634/17/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Зимовського О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, орган опіки та піклування Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, орган опіки та піклування Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову посилається на те, що він з відповідачем по справі перебував в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заочного рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09.02.2022 року , справа №634/1378/21, шлюб між ним та відповідачем по справі розірвано. Відповідач ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків: не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує його. Рішенням виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 28.07.2022 №103 було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком, ОСОБА_1 . Син проживає разом з ним та знаходиться на повному утриманні, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина мати не надає. Для забезпечення належного розвитку сина він, як батько, прикладає всі свої зусилля та можливості і вважає це своїм обов`язком. Для сина створені всі необхідні умови для його здорового та всебічного розвитку. Дитина відвідує навчальний заклад, є учнем 2-А класу. Однак за весь період навчання сина, мама зв`язку з класним керівником не підтримувала, класний керівник її навіть не знає. Він, зі свого боку ніколи не створював будь-які перешкоди у спілкуванні відповідача із сином та участі у його вихованні, а навпаки, наполягав на її спілкуванні з сином, щоб син відчував материнську турботу і любов, але відповідач такого бажання не виявляла та не бажала виконувати покладені на неї законом батьківські обов`язки. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме ухилення матері від виховання свого сина, нехтування нею своїх батьківських обов`язків.У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 06.01.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

21.02.2023 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області закрито підготовче провадження по вищевказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

29.03.2023 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області визнано обов`язковою явку в судове засідання ОСОБА_1

11.04.2023 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області. Зобов`язано орган опіки та піклування Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області надати письмовий висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце судового засідання шляхом направлення поштового повідомлення. В направленому до суду письмовому запереченню на позовну заяву зазначила, що в задоволенні позовних вимог про позбавлення її батьківських прав слід відмовити, оскільки відсутні правові підстави для задоволення заявленого позову. Від виконання своїх батьківських обов`язків вона не відмовляється. У зв`язку з хворобою матері та постійним доглядом за нею, вона вимушена була виїхати до росії, де проживає її мати. З сином вона намагалася спілкувалася по телефону, але колишній чоловік не давав дозволу на спілкування. На даний час вона не може приїхати до України.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області в судове засідання не з`явився, направив до суду лист про неможливість надати висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис №35, виданого Сахновщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.09.2017 року. (а.с. 6).

Згідно заочного рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09.02.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.5).

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області №103 від 28.07.2022 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9)

Згідно довідок виданих КЗ «Сахновщинський ліцей №2» Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області вих. №№88/01-23, 89/01-23 від 07.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 2-А класі вищевказаного навчального закладу. За весь період навчання його мама зв`язок з класним керівником не підтримувала. Вчитель навіть її не знає. Мати на класні та загальні збори закладу не з`являлася. (а.с. 10-11)

Відповідно до довідки переселенця № 6316- виданої УСЗН Красноградської РДА ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.12)

Згідно довідки переселенця № 6316- виданої УСЗН Красноградської РДА ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.13)

Відповідно висновку органу опіки та піклування Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 20.02.2023 року №709/021-17, комісія з питань захисту прав дитини Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.36-38).

Згідно інформації начальника служби к справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 знявся з обліку внутрішньо переміщених осіб. На даний час за адресою: АДРЕСА_2 вони не проживають, та ОСОБА_1 не може надати доступ до квартири для обстеження умов проживання. Дитина ОСОБА_3 навчається в КЗ «Сахновщинський ліцей 2». Мати дитини зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки усі учасники справи не проживають на території м. Красноград орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради не має можливості надати висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так у Постанові Верховного суду України від 26.04.2022 року справа № 520/8264/19, провадження № 61-19984 св 21, вказано що п. 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України .

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, свідчить про її інтерес до дитини.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.

Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом встановлено, що до і після розлучення батьків дитина постійно проживала з батьком в смт Сахновщина Харківської області, а відповідачка виїхала до росії. З 2018 року відповідач ОСОБА_2 не проживає разом з сином.

Зазначені обставини підтверджуються висновком органу опіки та піклування Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 20.02.2023 року №709/021-17.

Суд критично відноситься до заперечення відповідачки щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки прояв інтересу до життя власної дитини, лише за допомогою телекомунікаційних засобів не є належною реалізацією батьківського піклування. Крім того, відповідачка не була позбавлена ані права, ані можливості відвідати місце проживання дитини за власною ініціативною, без попереднього узгодження такого візиту з батьком - ОСОБА_1 .

Також посилання відповідачки, що такі життєві умови були обрані нею після того як захворіла її мати, суд оцінює критично, оскільки жодної медичної документації на підтвердження хвороби матері, яка проживає на території іншої держави, відповідач не надала.

Тому, суд приходить висновку, що перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мала усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить держави, підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, орган опіки та піклування Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Нова Балка, Сахновщинського району Харківської областіна користь держави, судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 18.05.2023 року.

Суддя: