Справа №302/1468/23
Провадження №2/302/258/23
Номер рядка звіту 82
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рішко Сергій Іванович до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог: Міжгірська державна нотаріальна контора Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області, про скасування запису про обтяження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що в березні 1973 року батько позивачки, ОСОБА_2 , завершив будівництво житлового будинку на виділеній йому земельній ділянці в АДРЕСА_1 (далі Будинок №23).

17 липня 1973 року уповноваженими органами Будинок №23 було прийнято в експлуатацію та видано батькові позивачки відповідний акт приймання в експлуатацію індивідуального будинковолодіння. Після чого за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказаний будинок.

27 липня 1973 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, згідно якого ОСОБА_2 подарував позивачці частку у праві власності на Будинок АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 його частку у праві власності на Будинок АДРЕСА_2 успадкувала його донька ОСОБА_3 , якій було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

11 квітня 1997 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, згідно якого ОСОБА_3 подарувала позивачці частку у праві власності на Будинок АДРЕСА_2 .

17 травня 2023 року позивачка звернулася в Міжгірську державну нотаріальну контору з метою відчуження Будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки. Однак за результатами перевірки нотаріусом було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою розташування Будинку АДРЕСА_2 міститься запис про обтяження нерухомого майна особи « ОСОБА_4 » у вигляді заборони (реєстраційний номер обтяження 3752655) зареєстрований 19.09.2006 Міжгірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку від 24.08.1972 (архівний запис №29 від 24.08.1972).

Позивачці вдалося з`ясувати, що ОСОБА_4 проживала по сусідству з Будинком № НОМЕР_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_4 не була власником Будинку №23. Натомість заявниця не мала жодних правовідносин із Держбанком, в тому числі пов`язаних із обтяженням Будинку АДРЕСА_2 , а тому вважає, що 19.09.2006 Міжгірською державною нотаріальною конторою було безпідставно зареєстровано обтяження №3752655, яке на даний час не дозволяє їй вільно розпорядитися своїм майном.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства, в позовній заяві висловлено прохання скасувати запис про обтяження відносно об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати Міжгірську державну нотаріальну контору провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.07.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 42-43).

Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідачем не подано до суду відзиву.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що в березні 1973 року батько позивачки, ОСОБА_2 , завершив будівництво житлового будинку на виділеній йому земельній ділянці в АДРЕСА_1 й 17 липня 1973 року уповноваженими органами Будинок №23 було прийнято в експлуатацію та йому видано відповідний акт приймання в експлуатацію індивідуального будинковолодіння (а.с. 16-17).

27 липня 1973 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №1229, згідно якого ОСОБА_2 подарував позивачці частку у праві власності на Будинок АДРЕСА_2 (а.с. 18-20).

11 квітня 1997 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №267, згідно якого ОСОБА_3 , в інтересах якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_5 , подарувала позивачці частку у праві власності на Будинок №23 (а.с. 21).

14 квітня 1997 року Міжгірським БТІ позивачці було видано реєстраційне посвідчення, записане в реєстрову книгу за №2 за реєстром №528, яким посвідчувалося належність їй на праві власності частки у праві власності на Будинок АДРЕСА_2 (а.с. 22).

Як наслідок, позивачка стала єдиним повноправним власником Будинку АДРЕСА_2 .

15 квітня 1997 року на підставі рішення Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 28.03.1997 позивачці було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №024428, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 0,076 га призначену для обслуговування Будинку АДРЕСА_2 (а.с. 23).

27 березня 2013 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №024428 та відповідної технічної документації із землеустрою в Державному земельному кадастрі була зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0137 площею 0,0760 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24, 25).

20 травня 2013 року реєстраційною службою Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області позивачці було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3668207, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0137 (а.с. 26).

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою розташування Будинку АДРЕСА_2 міститься запис про обтяження нерухомого майна особи « ОСОБА_4 » у вигляді заборони (реєстраційний номер обтяження 3752655) зареєстрований 19.09.2006 року Міжгірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку від 24.08.1972 (архівний запис №19 від 24.08.1972) (а.с. 28).

Як зазначено в позовній заяві, позивачці вдалося з`ясувати, що ОСОБА_4 проживала по сусідству з Будинком № НОМЕР_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_4 не була власником Будинку АДРЕСА_2 . Натомість позивачка не мала жодних правовідносин із Держбанком.

Наведені обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначалось вище, Будинок АДРЕСА_2 був завершений будівництвом у березні 1973 року та введений в експлуатацію у липні 1973 року. Право власності на Будинок АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 , а 27.07.1973 останній безперешкодно відчужив частину прав на цей будинок на користь позивачки. В сукупності ці обставини свідчать про те, що запис №19 щодо накладення заборони, зареєстрований в Міжгірській держнотконторі 24.08.1972 на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку, отриманого 24.08.1972, не стосується ні Будинку АДРЕСА_2 , ні ОСОБА_2 .

Отже враховуючи, що наявність обтяження у вигляді заборони на належний позивачці житловий будинок, позбавляє її можливості у встановленому порядку користуватися та розпоряджатися своїм майном, її право підлягає судовому захисту.

З огляду наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №3752655, зареєстрований 19.09.2006 Міжгірською державною нотаріальною конторою Закарпатської області на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку від 24.08.1972, архівний №19, на ім`я ОСОБА_4 відносно об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Міжгірську державну нотаріальну контору Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді заборони нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.09.2006 за №3752655.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 22 серпня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.