Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 554/7161/19

провадження № 61-12119ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 20 липня 2021 року

та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 липня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 20 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 липня 2022 року у вищевказаній справі.

Верховний Суд своєю ухвалою від 12 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці: надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірених копіях; зазначити постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; додати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Ухвала Верховного Суду від 12 грудня 2022 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 13 грудня 2022 року.

15 грудня 2022 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 12 грудня 2022 року направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена

в касаційній скарзі, як адреса для листування, та отримана заявницею

23 грудня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

У лютому 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 12 грудня

2022 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла нова редакція касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Верховний Суд своєю ухвалою від 27 лютого 2023 року визнав наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 20 липня

2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 12 липня

2022 року неповажними.

Продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновав заявниці: надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати причини пропуску та надати належні докази (документи) на підтвердження поважності причини пропуску цього строку; зазначити постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; додати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.

Ухвала Верховного Суду від 27 лютого 2023 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 лютого 2023 року.

01 березня 2023 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 27 лютого 2023 року направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена

в касаційній скарзі, як адреса для листування, та отримана заявницею

14 березня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

У квітні 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 27 лютого 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга (на усунення недоліків), яка не підписана особою, яка її подає, та копії скарги відповідно до кількості учасників справи, які також не містять підпису заявниці.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Отже, касаційна скарга та її копії, надіслані на виконання вимог ухвали суду від 27 лютого 2023 року, як усунення недоліків, підлягають поверненню.

Разом з тим, ОСОБА_1 надала документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.

Проте, заявниця не надала обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень; не зазначила постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Щодо форми та змісту касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено,

що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У касаційній скарзі та у заявах про усунення недоліків, до яких додані нові редакції касаційних скарг, ОСОБА_1 підставою касаційного оскарження судових рішень зазначила пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку). Проте, заявниця не зазначила постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваних судових рішень сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

Отже, вказане свідчить про невиконання заявницею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Щодо строку на касаційне оскарження судових рішень

Проаналізувавши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до нього матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що вказане клопотання є необґрунтованим, оскільки заявниця не надала доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження, як того вимагав Верховний Суд в ухвалах

від 12 грудня 2022 року та 27 лютого 2023 року.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, ОСОБА_1 зазначила, що строк на касаційне оскарження пропущений у зв`язку із дією обставин непереборної сили, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.

ОСОБА_1 зазначала, що на час введення в Україні воєнного стану

у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України

(24 лютого 2022 року) вона перебувала за межами України, на даний час проживає за тимчасовим місцем передування у місті Фрайбург Швейцарської Конфедерації та до України не поверталась у зв`язку з воєнними діями на території держави.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу за її відсутності, хоча неодноразово до суду подавалось клопотання про відкладення розгляду справи. Повний текст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду нею не отримано у зв`язку з воєнними діями на території України та перебування заявниці за межами держави.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала,

з огляду на таке.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень,

у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Октябрський районний суд міста Полтави своїм рішенням від 20 липня

2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

З огляду на зміст постанови апеляційного суду, про дату,

час і місце розгляду справи апеляційним судом позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Літовченко С. Ю., треті особи: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , були належним чином повідомлені. Проте, розгляд справи неодноразово відкладвся, у зв`язку з поданими адвокатом

Літовченко С. Ю. клопотаннями, які обґрунтовані перебуванням позивача та третіх осіб за межами України, але доказів цього суду не надано. Об`єктивних підстав неможливості прибути до суду або взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, представником

позивача - адвокатом Літовченко С. Ю., не зазначено.

Також, повний текст постанови Полтавського апеляційного суду

від 12 липня 2022 року складений 14 липня 2022 року, оприлюдений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 липня 2022 року, тридцятиденний строк подання касаційної скарги сплив (з урахуванням вихідних днів) - 15 серпня 2022 року, із касаційною скаргою заявниця звернулася 17 листопада 2022 року, направивши її засобами поштового зв`язку, посилаючись на введення воєнного стану на території України.

Щодо введення воєнного стану на території України, то Верховний Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22 (провадження

№ 11-119заі22).

Заявниця не навела істотних обставин, які б свідчили про неможливість вчасно подати касаційну скаргу.

Отже, заявницею обґрунтовані належними доказами причини для поновлення строку на касаційне оскарження так і не було подано до суду касаційної інстанції, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

(частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Заявниці надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, з урахуванням обставин, які склалися у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, однак, вона не проявила належної обачності в захисті своїх прав, не цікавилася результатами розгляду касаційної скарги та не зверталася із заявою про продовження строку для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи, що станом на 22 травня 2023 року не виконано вимог

ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги, та не додано обґрунтовану заяву із зазначенням поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга ОСОБА_1 має бути визнана неподаною та повернута заявниці.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтею 185, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 20 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 липня 2022 року вважати неподаною та повернути заявниці.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська