Номер провадження: 22-ц/813/3817/23
Справа № 496/1355/21
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.

суддів Коновалової В.А., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року, ухваленого у складі судді Пасечник М.Л., в приміщенні того ж суду, за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.11.2018, в обґрунтування якого зазначило, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 62000 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» разом з Умовами та Правилами і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останнього в заяві.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного платіжу, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Договору).

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15 лютого 2021 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 62213,26 грн, яка складається з: 54522,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7690,77 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.11.2018 у розмірі 62213,26 грн та судові витрати.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.11.2018 у розмірі 54522,49 грн, судовий збір у розмірі 1989,38 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог про стягнення процентів.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про безпідставність частини вимог.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 62213,26 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 2270* 100 = грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» підписав анкету заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (privatbank/ua).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 27 листопада 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 27 листопада 2018 року станом на 15 лютого 2021 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 62213,26 грн, яка складається з: 54522,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7690,77 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підставі укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 27 листопада 2018 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції задоволено позов в частині стягнення заборгованості за кредитом, рішення суду в цій частині вимог не оскаржено, відтак, в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вимог про стягнення процентів за безпідставністю вимог, з чим суд апеляційної інстанції погоджується та, відповідно, не приймає доводи апеляційної скарги щодо частини вимог з огляду на наступне.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 7690,77 грн.

Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів із заявлених АТ КБ «Приватбанк» правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог обґрунтовано відмовлено за безпідставністю вимог.

На думку колегії суддів, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, а Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Колегія суддів також не приймає до уваги копію паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. (такий висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20).

Суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у стягненні грошових коштів в сумі 7690,77 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суб`єктивне право АТ КБ Приватбанк порушено та захищено судом правильно.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

На підставі ч.ч. 1,13ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, судові витрати АТ КБ «Приватбанк» за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова