"18" травня 2023 р.

справа №642/1653/23
провадження №2/642/476/23
18 травня 2023 року м. Харків
Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
за участю секретаря Прийма Ф.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в м.Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у порядку регресу, -
Ухвалою Ленінського райсуду м. Харкова від 10.04.23 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без виклику (повідомлення) сторін.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій прохає суд розглядати справу у спрощеному позовному провадженні, без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про існування справи, своїм правом на подання відзиву не скористався, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що у м. Харкові 02.10.2021 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі колісного транспортного засобу марки «ЗАЗ Vida» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . В наслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Nissan Qashqai» державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2 .
За наслідками розгляду даної ДТП, співробітниками патрульної поліції 02.10.2021 за ст. 124 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 191581 відносно водія ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням останнім Правил дорожнього руху.
Згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 20.07.2022, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності передбаченого ст. 38 КУпАП (нереабілітуюча підстава). В описові частині рішення суду зроблено посилання на факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вказане судове рішення ніким не оскаржено та набрало законної сили.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди.
Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Зокрема зазначено, що суд при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність / відсутність вини в діях водія.
Відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким громадянин був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ст. 35 ГПК України таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.
Отже, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.
Відповідно до вимог Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закону), страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами - є обов`язковим.
Згідно відповіді від НПУ та даних централізованої бази даних МТСБУ, на дату даної ДТП, автомобіль марки «ЗАЗ Vida» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Колісний транспортний засіб марки «Nissan Qashqai» державний номерний знак НОМЕР_2 на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР203003448.
Згідно ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України (ділі МТСБУ) відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.
Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Потерпілою особою ОСОБА_2 03.10.2021 подано до МТСБУ заяву щодо здійснення регламентної виплати із відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.
Згідно п. 9.4 ст. 9 Закону, страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Положенням п. 36.2 ст. 36 Закону визначено, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі ОСОБА_2 в розмірі 56 548,00 грн. згідно платіжного доручення № 933315 від 30.08.2022, а отже виконало вимоги Закону.
Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV), у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.
Статтею 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону.
Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.
Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку.
Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП.
Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини щодо, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову щодо відшкодування регламентної виплати, підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку, що з відповідача, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого при цьому не була застрахована, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 56 548 грн.
Позовні вимоги про стягнення суми витрат на оплату експертного дослідження та врегулювання страхового випадку у розмірі 1 602,94 грн. також є доведеними, вказана сума підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн., що підтверджено платіжним дорученням, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1188, 1191 ч. 1 ЦК України, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) бюро України суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою у розмірі 56 548 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень та суму понесених витрат експертного дослідження та врегулювання страхового випадку у розмірі 1 602 (одна тисяча шістсот дві) грн. 94 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) бюро України суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.Б. Ольховський