Провадження № 2/641/276/2023 Справа № 641/7829/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Чайка І.В.

при секретарі - Шумейко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу №641/7829/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання та припинення права власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ,з урахуванням його уточнень в якому спросить здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 з виділенням кожній стороні ідеальної частини квартири в наступному порядку :

-визнати за позивачем право власності на кімнату № НОМЕР_1 площею 10,5 кв.м. з балконом площею 2,8 кв.м;

-припинити право спільної часткової власності на кімнату №1 площею 10,5 кв.м. з балконом площею 2,8 кв.м за відповідачем;

-визнати за відповідачем право власності на кімнату № НОМЕР_2 площею 12,3 кв.м. з коморою площею 1,6 кв.м;

-припинити право спільної часткової власності на кімнату № НОМЕР_2 площею 12,3 кв.м. з коморою площею 1,6 кв.м за позивачем ;

-визнати за позивачем та відповідачем право спільної часткової власності по частини кожному на коридор площею 4 кв.м., коридор площею 6, 4 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м. та вбиральню (сполучену) площею 2, 5 кв.м.

Суму компенсації в розмірі 21079 грн. при поділі квартири АДРЕСА_1 стягнути з відповідача на користь позивача .

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати .

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив , що сторони мають у спільній частковій власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Кожному належить частина спірної квартири . Квартира має загальну площу 44. 7 кв.м. та складається з кімнати №1 площею 10, 5 кв.м з балконом площею 2,8 кв.м., кімнати №2 площею 12,3 кв.м., коридор площею 4 кв.м.. коридору площею 6,4 кв.м., кухні площею 6,6 кв.м., вбиральні (сполученої площею 2, 5 кв.м. та комори площею 1, 6 кв.м. Фактично позивач займає кімнату АДРЕСА_2 площею 10, 5 кв.м. з балконом площею 2,8 кв.м., а відповідач кімнату №2 площею 12,3 кв.м з коморою площею 1, 6 кв.м., при цьому коридори , кухні та вбиральня знаходяться у спільному користуванні. Між сторонами виникли спори про порядок користування і володіння квартирою . Угоди про спосіб виділення частки позивача між сторонами не досягнуто.

Ухвалою судді від 20 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

23 листопада 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну , в якій представник зазначила , що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказано , що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Постановою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року залишено без змін . 20.10.2021 року Департаментом реєстрації Харківської міської ради на підставі рішення внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права вланості про держану реєстрацію права вланості на частку у праві спільної часткової власності відповідача . Сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спірна квартира була придбана у шлюбі. Згідно технічного паспорту на квартиру станом на 21.09.2000 року , квартира скоалається з двух кімнат житловою площею 28.2 кв.м. , у тому числі : кімната № НОМЕР_1 площею 16,7 кв.м, кімната №2 площею 11,5 кв.м., кухня площею 6,6 кв.м., вбиральня (сполученої площею 2, 7 кв.м. , коридор площею 4,1 кв.м., вбудованої шафи площею 2,3 квм., квартира обладнана балконом (терасою) площею 2,8 кв.м. Після розірвання шлюбу сторони проживали у квартирі разом дітьми . В подальшому позивач почав чинити перешкоди у користуванні квартирою відповідачу та дітям , обгрунтовуючи , що він є єдиним власником квартири . Позивач здійснив самовільне перепланування квартири ,яке не було погоджене з відповідачем . Таким чином , кімната розміром 16,7 кв.м. була перегороджена деревоволокнистою плитою , відповідач був обмежений доступ до балкону , встановлені двері квартири постійно не проживає , приходить кілька разів на місяць , разом з тим, позивач має безперешкодний доступ до інших приміщень квартири . Позивач не звертався до відповідача з жодними вимогами , відповідач не чинить перешкод позивачу у праві користування та розпорядження майном , тому право користування квартирою позивача не порушуються. Позивач обмежив доступ до частини приміщень , вніс зміни до технічного паспорту квартири без згоди відповідача . Відповідач вважає , що це суперечить законодавству та інтересам дітей, які проживають у вказаній квартирі .

Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження у справі .

Ухвалою суду від 09 січня 2023 року провадження у справі поновлено .

Ухвалою суду від 02 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити посилаючись на ст. 367 ЦК України , незважаючи на те, що в позовній заяві позивач при пред`явленні позовних вимог посилався на ст. 358,364 ЦК України .

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи , вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного .

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1999 року , від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з копії договору купівлі- продажу від 06.10.2000 року позивачем ОСОБА_1 придбана квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки а адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , їх діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказано , що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Постановою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року залишено без змін .

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 станом на 07.11.2018 року вказана квартира є двокімнатною житловою площею 22,8 кв.м., складається з житлової кімнати, площею 10,5 кв.м., житлової кімнати площею 12,3 кв.м. ,кухні площею 6,6 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 2,5 кв.м., коридору площею 4,0 та 6,4 кв.м., комори площею 1,6 кв.м., квартира обладнана балконом 2,8 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2021 року позивачу належить частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2021 року відповідачу також належить частина квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, вищевказана квартира є об`єктом спільної часткової власності сторін.

Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої поставлені питання :

-Чи можливо поділити квартиру АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем , при якому позивачу буде належати на праві власності кімната 1 площею 10,5 кв.м. з балконом , площею 2,8 кв.м. , а відповідачу кімната 2 площею 12.3 кв.м. з коморою 1,6 кв.м. при цьому коридори , кухня та вбиральня (сполучена) залишаться у їх спільній частковій власності по кожному ?

-Яка сума компенсації і ким має бути виплачена іншому співвласнику при такому поділі квартири АДРЕСА_1 ?

Відповідно до висновку Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 23.12.2022 року :

І співвласнику на частку пропонується: в особисте користування виділити : житлове приміщення №4 площею 12,3 кв.м. , вбудовану шафу площею 1, 6 кв.м. . разом 13,9 кв.м. . В загальне користування виділити приміщення загальною площею 9, 75 кв.м. (19,5х1/2) . Всього І співвласнику виділити в користування приміщення квартири площею 23,65 кв.м. (13,9х9,75 кв.м.), що на 1, 3 кв.м. більше , ніж припадає на частку (23,65 -22,35) . Частка складе 529/1000 (23,65:44,7) замість .

ІІ співвласнику на частку пропонується: в особисте користування виділити : житлове приміщення №2 площею 10,5 кв.м. , балкон площею 0,8 кв.м. . разом 11,3 кв.м. . В загальне користування виділити приміщення загальною площею 9, 75 кв.м. (19,5х1/2) . Всього ІІ співвласнику на частку виділити в користування приміщення квартири площею 21,05 кв.м. (11,3х9,75 кв.м.), що на 1, 3 кв.м. менше , ніж припадає на частку (22,35 -21,05) . Частка складе 471/1000 (21,05:44,7) замість .

В результаті запропонованого варіанту порядку користування квартирою АДРЕСА_1 компенсація в сумі 21 079,00 грн. підлягає виплаті І співвласнику на користь ІІ співвласника .

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 321 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Частиною першою статті 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті).

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Позивач у своєму позові просить суд визнати та припинити право власності на частину за ним та відповідачем на квартиру АДРЕСА_1 з виділенням кожній стороні ідеальної частини квартири згідно проведеної судової будівельно технічної експертизи посилаючись на ст.ст. 358,364 ,367 ЦК України .

У судовому засіданні на запитання головуючого судді представник позивача уточнив , що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах ст. 367 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи , ухвалою суду від 23 листопада 2021 року у справі призначена судова будівельно- технічна експертиза , на вирішення якої поставлені питання :

-Чи можливо поділити квартиру АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем , при якому позивачу буде належати на праві власності кімната 1 площею 10,5 кв.м. з балконом , площею 2,8 кв.м. , а відповідачу кімната 2 площею 12.3 кв.м. з коморою 1,6 кв.м. при цьому коридори , кухня та вбиральня (сполучена) залишаться у їх спільній частковій власності по кожному ?

-Яка сума компенсації і ким має бути виплачена іншому співвласнику при такому поділі квартири АДРЕСА_1 ?

Згідно висновку від 23.12.2022 року експерт керуючись п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» , затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.0.1998 року №53/5 ( зі змінами та доповненнями ) питання 1 експертом викладено в наступній редакції : Чи можливо визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем , при якому позивачу буде належати на праві власності кімната площею 0, 5 кв.м з балконом площею 2,8 кв.м., а відповідачу кімната 2 площею 12, 3 кв.м. з коморою 1, 6 кв.м , при цьому коридори , кухня та вбиральня (сполучена) залишається у спільній часткові власності по кожному?

В результаті експертом запропонованого порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а не виділ часток у спірній квартирі .

Представником позивача після ознайомленням з висновком експерта не заявлено клопотання про призначення додаткової судової будівельно- технічної експертизи.

Згідно з ч.2ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч.1ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Положеннями ч.1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що спірна квартира є двокімнатною житловою площею 22,8 кв.м., складається з житлової кімнати, площею 10,5 кв.м., житлової кімнати площею 12,3 кв.м. ,кухні площею 6,6 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 2,5 кв.м., коридору площею 4,0 та 6,4 кв.м., комори площею 1,6 кв.м., квартира обладнана балконом 2,8 кв.м. Обладнати дану квартиру перегородкою, додатковою ванною кімнатою, окремим входом-виходом без втрати її цільового призначення є технічно неможливо, отже відповідно ч.2 ст.183 ЦК України квартира є неподільною.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Право користування квартирою, що належить особі на праві спільної власності, є невід`ємним правом власника майна. Водночас, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо виділити в натурі частку спільного майна неможливо, може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири. Вказані вище висновки Верховного Суду закріплені у постановах ВС у справах: №486/171/18 від 17.12.2019р. (86400879). № 182/3348/19 від 07.02.2022р. (103282473). № 759/9708/15 від 13.06.2016 (58300772).

Надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі, а також урахуванням системного аналізу зазначених вище норм закону, враховуючи зазначене призводить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,60,81,89,141 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання та припинення права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 24 травня 2023 року.

Суддя: І. В. Чайка