Справа № 127/1488/23
Провадження № 22-ц/801/978/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуСправа № 127/1488/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Жмудя О. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року по справі № 127/18488/20 шлюб між батьками позивача було розірвано.

Судовим наказом № 127/11382/20, виданим 11 червня 2020 року Вінницьким міським судом, стягнуто аліменти із ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 до досягнення ним повноліття.

З 05 вересня 2022 року ОСОБА_1 зарахований на перший курс денної форми навчання Вінницького національного аграрного університету, спеціальність 202 «Захист і карантин рослин», загальний термін навчання з 05.09.2022 по 30.06.2026 на ОС «Бакалавр» - 3 роки 10 місяців, що підтверджується довідкою № 1813 від 16 вересня 2022 року.

ОСОБА_1 зазначає, що досягнув повноліття, однак продовжує навчання, доходів не має, проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним, інших утриманців немає.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з 17 січня і до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення ОСОБА_1 , 23 трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, в твердій грошовій сумі розмірі 2 000, 00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 17.01.2023 на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

В решті заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Указує, що суд не взяв до уваги ті обставини, що відповідач працездатного віку, має постійне місце роботи не має на утриманні інших осіб, а тому може сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Також зазначає, що окрім постійного доходу відповідач отримав щонайменше 5000 дол США після поділу спільного сумісного майна після розірвання шлюбу з матір`ю.

ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, стягувати з нього на користь ОСОБА_1 повнолітнього сина, який продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 17 січня 2023 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів про матеріальний стан матері та не доведено розмір її витрат на утримання сина. Крім цього, розрахунок позивача про розмір витрат на його утримання в сумі 8000 грн є умовним, оскільки документально не підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року шлюб між батьками розірвано.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 травня 2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у квартирі, яка на праві власності належить його матері.

З 05 вересня 2022 року ОСОБА_1 зарахований на перший курс денної форми навчання Вінницького національного аграрного університету, спеціальність 202 «Захист і карантин рослин», загальний термін навчання з 05 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року на ОС «Бакалавр» - 3 роки 10 місяців, що підтверджується довідкою № 1813 від 16 вересня 2022 року.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як матір, так і батько.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина та врахував, що відповідач офіційно працює та має стабільний дохід.

Встановивши, що син ОСОБА_1 навчається на денній, державній формі навчання Вінницького національного аграрного університету, спеціальність 202 «Захист і карантин рослин», термін навчання з 05.09.2022 по 30.06.2026, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 , який є працездатною особою, має можливість надавати сину таку допомогу, інших утриманців не має, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Проте, визначаючи розмір аліментів в розмірі 2000 грн суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас жодних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням позивача (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості послуг доступу до мережі Інтернет), останній не надав.

Наданий позивачем розрахунок вартості продуктів харчування здійсненний на підставі Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затверджених постановою КМУ від 29 березня 2002 року не заслуговує на увагу.

Так, ОСОБА_1 не є військовослужбовцем чи курсантом військового ВУЗУ, тому постанова КМУ від 29 березня 2002 не може бути застосована до спірних правовідносин.

Доводи позивача в частині стягнення аліментів в розмірі 4000 грн, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, ОСОБА_1 не надано.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу, що сторонами не надано доказів про розмір заробітної плати відповідача.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (в редакції чинній на момент розгляду апеляційної скарги), прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривень.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, однак має можливість отримувати стипендію, працювати у вільний від навчання час, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір призначених аліментів має бути не більшим як достатній для розумного задоволення потреб дитини і не повинен обмежувати матеріальних інтересів відповідача, вважає, що аліменти у розмірі половини прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1342 грн (2684 ? 2), будуть забезпечувати належне утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вище наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги задоволено частково, і це не привело до відмови у задоволенні позивних вимог, то судові витрати понесенні ОСОБА_1 слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а судові витрати ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, в твердій грошовій сумі розмірі 1342 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 17 січня 2023 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук