Номер провадження: 22-ц/813/3027/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Трофименко О.О.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2022 року, ухваленого Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Ярема Х.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - банк) про захист прав споживачів, який мотивував тим, що шляхом заповнення анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 06 серпня 2020 року між ним та банком було укладено договір про надання банківських послуг з відкриття рахунку НОМЕР_1 (далі - договір).

Раніше, 24 квітня 2020 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 850 грн.

17 серпня 2020 року, тобто через одинадцять днів після укладення договору, державним виконавцем ухвалено постанову про арешт його коштів. На підставі цієї постанови, банком накладено обмеження на проведення видаткових операцій по банківським рахункам позивача. Ці дії державного виконавця позивач оскаржив, звернувшись до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 420/1122/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у відповідній частині, постанова про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту скасовані.

Оскільки постанова про арешт скасована судом, то підстав для арешту банківського рахунку немає, тому позивач двічі - 14 квітня 2021 року та 11 червня 2021 року - надсилав на адресу банку рішення суду, зокрема і з відміткою про набрання рішенням законної сили, а також разом із вимогою про припинення дій щодо обмежень позивача в користування грошовими коштами.

Банк, маючи станом на 23 квітня 2021 року рішення суду, арешт не зняв, чим порушив його права як споживача. Крім того, банк повідомив, що приймає до виконання лише ті рішення суду, що надійшли до банку від державного виконавця або суду.

20 червня 2021 року позивач звернувся до банку із заявою «Про розірвання договору банківського обслуговування UA9770548», підписавши її власним електронним підписом. У цій заяві, позивач вказав реквізити банківського рахунку в іншому банку, за якими просив відповідача перерахувати належні йому кошти. Цього ж дня, відповідач повідомив, що не може опрацювати електронну заяву про розірвання договору, оскільки не може ідентифікувати позивача, як клієнта банку, а 16 серпня 2021 року - з недотриманням всіх строків - відповідач надав позивачу відповідь, якою відмовив у розірванні договору, посилаючись на відсутність постанови про зняття арешту з рахунків позивача.

Позивач вважає такі дії Банку незаконними, оскільки рішення суду має виконуватись, незалежно від того, хто його пред`явив банку.

Позивач вважає, що банк безпідставно відмовляє у розірванні договору, тому такий слід розірвати в судовому порядку.

Наразі обмеження щодо розпорядження основним вкладом банк зняв у зв`язку з дією воєнного стану, тому позивач не просить стягнути суму вкладу. Проте права позивача порушено простроченням надання послуг за договором від 06.08.2020 з 23.04.2021, а тому відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має право на нарахування пені в розмірі 3% за прострочення виконання послуги.

Також позивач звертав увагу, що банк взагалі не мав права приймати постанову про арешт до виконання, так як АТ «Універсал банк» у цій постанові не значиться. Крім того, під час оскарження в судовому порядку постанов державного виконавця, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати виконавця винести постанову про зняття арешту, ця вимога не була задоволена.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05 січня 2022 року, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір про надання банківських послуг від 06 серпня 2020 року, укладений між ним та АТ «Універсал банк» стосовно обслуговування рахунку НОМЕР_1 . Стягнути з АТ «Універсал банк» на його користь за договором про надання банківських послуг від 06 серпня 2020 року стосовно обслуговування рахунку НОМЕР_1 суму вкладу - 5913,14 грн, а також 3 проценти пені за кожен із 290 днів прострочення надання послуг за договором у розмірі 51444,49 грн.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про невизнання позову, який обґрунтований тим, що банк діяв у відповідності до вимог діючого законодавства України, оскільки відповідно до п.1.17 Глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі - Інструкція), банк здійснює зупинення видаткових операцій за рахунком клієнта в разі накладення на кошти арешту відповідно до законодавства України. Також відповідач вказав, що у банку відсутні правові підстави для зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 , оскільки до банку не надходило від уповноважених осіб, перелік яких визначено п.9.11 Глави 9 Інструкції, ні постанови виконавця, ні рішення суду про зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 . Окрім цього, відповідач звертав увагу суду першої інстанції на ту обставину, що банк не має змоги виконати завершальні операції за рахунком позивача, оскільки відповідно до вимог п.1.17 Глави 1 Інструкції, банк здійснює зупинення видаткових операцій за рахунком клієнта в разі накладення на кошти арешту. Посилаючись на відсутність порушеного права позивача, банк просив відмовити у задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Позивач надав відповідь на відзив у якому просив залишити без уваги доводи відповідача, наведені ним у відзиві на позов.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним та просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд не взяв до уваги норми матеріального права, якими позивач мотивував позовні вимоги, а саме ч. 1 ст. 1075 ЦК України, якою визначено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта в будь-який час. Твердження суду про те, що обставини за яких вкладник бажав розірвати договір банківського вкладу пов`язане саме з наявністю судового рішення, а не з іншими обставинами, на думку позивача є помилковим, що вплинуло на внутрішнє переконання суду та стало причиною необґрунтованої відмови у задоволенні позовних вимог, суд не взяв до уваги підстави позову - невиконання Банком договірних зобов`язань, вибірково та однобоко вирішив справу. Акцентує увагу на тому, що він вимагав від банку припинити порушення умов договору до того, як вирішив розірвати договір. Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою його доводи про те, що відповідач безпідставно обмежив його у користуванні коштами на банківському рахунку, що слугує наслідком стягнення пені за період, протягом якого тривало прострочення зобов`язання. На думку позивача, суд усунувся від дослідження юридичного факту стосовно обмеження зі сторони банку користування позивача грошовими коштами, які він зберігав в АТ «Універсал банк». Акцентує увагу на тому, що постанова державного виконавця, якою було накладено арешт на грошові кошти позивача, не містила відомостей про те, що арешту підлягають рахунки позивача саме в АТ «Універсал банк» або рахунки в усіх банках. По справі має місце недоведеність факту отримання відповідачем постанови про арешт коштів боржника, оскільки така не залучена Банком до матеріалів справи, натомість суд не дослідив матеріалів виконавчого провадження. Позивач не може вдруге в силу вимог ЦПК звертатися до суду з тим самим позовом та вимагати зобов`язати ВДВС ухвалити постанову про зняття арешту. Вважає, що виконання постанови про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження, дії щодо відкриття якого визнані іншим судом протиправними з моменту відкриття, суперечать доктрині плодів отруєного дерева.

Від представника відповідача АТ «Універсал банк» адвоката Яковлева О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Аргументи відповідача є аналогічними тими, що були наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2022 року залишити без змін.

Також представник відповідача АТ «Універсал банк» адвокат Яковлев О.С. подав пояснення (заперечення) на апеляційну скаргу в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення суду залишити без змін.

Справа перебувала у провадженні судді Гірняк Л.А., розгляд призначений на 23 лютого 2023 року об 11-й.

Рішенням від 21 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила

ОСОБА_2 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_2 , в провадженні якої як судді-доповідача перебувала вказана справа, справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Сегеда С.М., Цюра Т.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2023 року).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2023 року у відповідності до п. 3.8 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду на 13 червня 2023 року о 14-30 год.

Розгляд справи відкладено на 08 серпня 2023 року о 16-00 год у зв`язку відсутністю складу суду, а саме перебування судді-учасника колегії Лозко Ю.П. у відпустці з 13 червня 2023 року по 12 липня 2023 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта вказаної норми).

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що 24 квітня 2020 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61885672 на підставі заяви про примусове виконання постанови № ДПО18 628423 від 20.11.2019, виданої ВАП УПП в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850 грн. (т. 1 а.с. 137).

06 серпня 2020 року між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви у додатку «monobank», у зв`язку з чим позивачу відкрито поточний рахунок в АТ «Універсал банк» № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 24). Станом на 26 липня 2021 року на вказаному банківському рахунку ОСОБА_1 знаходились грошові кошти в розмірі 5913,14 грн (а.с. 18).

17 серпня 2020 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. прийнято постанову ВП № 61885672 про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містять на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, та належать боржнику у ПАТ АБ «Південний». Копію постанови направлено на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження (т. 1 а.с. 136).

18 серпня 2020 року на виконання зазначеної постанови державного виконавця накладено арешт на рахунок позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 420/1122/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 квітня 2020 року ВП 61885672. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 61885672 від 24 квітня 2020 року. Визнано протиправними дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення 17 серпня 2020 року постанову про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника ВП 61885672. Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 17 серпня 2020 року ВП 61885672. Скасовано постанову про арешт майна боржника від 17 серпня 2020 року ВП 61885672. Стягнуто на користь ОСОБА_1 моральну шкоду. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 5-9).

Вказане рішення постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2021 року змінено в частині розміру моральної шкоди, в іншій частині залишено без змін (т. 1 а.с. 10-17).

14 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал банк» із заявою про зняття арешту з банківського рахунку, посилаючись на рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/1122/21, яким було скасовано постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти позивача. До вказаної заяви позивач долучив копію зазначеного рішення суду (т. 1 а.с. 31-32).

У відповідь на вказану заяву позивача, АТ «Універсал банк» надало відповідь позивачеві у формі листа від 19 травня 2021 року №QEVR-801448, у якій зазначило, що на адресу банку надійшла постанова про арешт коштів боржника, що винесена у рамках виконавчого провадження №61885672 від 17 серпня 2020 року, при примусовому виконанні постанови №ДПО18 628423 виданий 20 листопада 2019 року, що видана державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З посиланням на п. 9.11 Інструкції, банк зазначив, що здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту або рішенням суду, що доставлені до банку виконавцем, судом. Оскільки до цього часу до банку не надходило документу, наведеного у вище зазначеному переліку, банк не має підстав для зняття арешту (т. 1 а.с. 29)

11 липня 2021 року позивач надіслав на адресу банку копію вищезазначеного рішення суду апеляційної інстанції у електронній формі та просив зняти обмеження на видаткові операції щодо рахунків відкритих у АТ «Універсал банк» (т. 1 а.с. 23).

18 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 направив на електронну адресу АТ «Універсал банк» заяву на розірвання договору на банківське обслуговування та виплату коштів що наявні на рахунку № НОМЕР_1 на банківський рахунок за реквізитами зазначеними у заяві (т.1 а.с. 22).

28 липня 2021 року листом за № 42525 АТ «Універсал банк» відмовив у знятті арешту з рахунку, повторно посилаючись на п. 9.11 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (т. 1 а.с. 28).

16 серпня 2021 року листом № 40765 банк повідомив позивача, що на його рахунок накладено арешт на підставі постанови державного виконавця. Станом на 16 серпня 2021 постанова про зняття арешту з банківського рахунку до банку не надходила. Роз`яснено, що згідно з п. 1.4.9 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із заявою клієнта). Оскільки арешт коштів це операція, що полягає в обмеженні прав власника щодо розпоряджання грошовими коштами на рахунку, Банк не має змоги виконати завершальні операції за рахунком (т. 1 а.с. 21).

24 березня 2022 року банк повідомив позивача про зняття блокування з рахунку та про можливість користування грошовими коштами (т. 1 а.с. 153).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що дії АТ «Універсал банк» не суперечили чинному законодавству та не порушували прав позивача. Також суд вказав, що за умови наявності арешту та відсутності підстав для його зняття банк позбавлений можливості провести видаткові операції, необхідні для закриття рахунку. Відповідно з цих підстав розірвання договору про надання банківських послуг від 06 серпня 2020 року, укладений між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 стосовно обслуговування рахунку № НОМЕР_1 було неможливим. Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги про розірвання договору про надання банківських послуг в судовому порядку задоволенню не підлягають, як і відсутні підстави для стягнення пені з банку. Також відмова у задоволенні позову обґрунтована вимогами п. 9.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена Постановою Правління КБУ від 21.01.2004 № 22 та якою визначений порядок надіслання Банку, в тому разі і судового рішення, на підставі якого виконується зняття арешту з коштів, яку Банк має право приймати до виконання лише у разі дотримання певного порядку її надходження.

З такими висновками місцевого суду, погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів встановлювався главою 9 діючої на час виникнення спірних правовідносин Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція).

Так, пунктом 9.11 цієї Інструкції визначено, що банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Банк установлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про зняття арешту з коштів, у порядку, визначеному внутрішніми документами банку. Банк також приймає до виконання постанову виконавця про зняття арешту з коштів, надіслану у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронних довірчих послуг, захисту інформації.

Посилаючись на невиконання Банком судового рішення про скасування, у тому разі визнання протиправними дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення 17 серпня 2020 року постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника ВП 61885672 та про скасування постанови про арешт коштів боржника від 17 серпня 2020 року ВП 61885672, скасування постанови про арешт майна боржника від 17 серпня 2020 ВП 61885672, позивач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду жодних належних, допустимих і достовірних доказів про те, що таке судове рішення було передано відповідачу державним виконавцем за правилами п. 9. 11 Інструкції.

Посилання позивача на те, що виконавче провадження закрите і виконавець не може вчиняти будь-які дії поза межами виконавчого провадження та намагання довести неодноразовість надання Банку особисто самим ОСОБА_1 судових рішень про зняття арешту не впливає на відсутність будь-яких доказів невиконання рішення суду про зняття арешту з рахунку позивача Банком, отриманого ним у відповідності до визначеного п. 9.11 Інструкції порядку.

Саме цим цілком слушно Банк обґрунтовував своє невизнання позову в цій частині,що вірно враховано судом і таке ґрунтується на вимогах закону.

До того ж, Банк не був учасником справи про оскарження ОСОБА_1 дій державного виконавця.

Посилання суду на те, що постанова про зняття арешту державним виконавцем не приймалася і що банк таке не отримував, є помилковим, оскільки для правильного вирішення спору достатнім є встановлення неотримання Банком судового рішення для належного виконання у наведеному порядку, передбаченому п. 9.11 Інструкції. Проте таке не вплинуло на правильність висновків суду.

Як правильний висновок суду і про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині про розірвання договору про надання банківських послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг у відповідності до частини 1 статті 634 ЦК України є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Згідно з частиною другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі. Він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивачем не оспорюється та матеріалами справи підтверджено підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг Монобанк/Універсал Банк 06.08.2020, в якій йдеться про Умови і правила обслуговування фіз. осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів моно банк/Універсал Банк (а.с. 24).

Відповідно до п. 10.4.2. Глави 10 Заключні положення Розділу 1 «Загальні умови» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів моно банк/Універсал Банк, розірвання Договору за ініціативи Клієнта здійснюється шляхом подання Банку письмової або електронної, за допомогою мобільного додатку, заяви про розірвання договору. В такому разі розірвання Договору, а також закриття поточних рахунків відбувається у день подання відповідної заяви (якщо заява подана в операційний час Банку) або на наступний банківський день (якщо заява подана після операційного часу), за умови відсутності Заборгованості клієнта перед Банком, а також за відсутності діючих Депозитів (якщо вклад розміщений на встановлений строк без можливості дострокового повернення) та грошових коштів на рахунках «До запитання».

За наявності залишку коштів на рахунках Клієнта, Клієнт одночасно з заявою про розірвання Договору подає Банку доручення про переказ залишку коштів на рахунках Клієнта в іншому банку або в день подання заяви має звернутися до відділення Банку для отримання залишку грошових коштів на рахунках Клієнта готівкою. В такому разі закриття поточного рахунку відбувається на наступний банківський день після списання коштів з поточного рахунку.

Пунктом 149 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків на кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затвердженої Постановою Правління НБУ 12.11.2033 № 492, встановлено, що Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з використанням платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із заявою клієнта.

Оскільки за своєю суттю арешт коштів - це операція, що полягає в обмеженні прав власника щодо розпорядження грошовими коштами на рахунку, Банк не має змоги виконати завершальні операції за рахунком, оскільки відповідно до п. 1.17. Глави 1 Інструкції № 22 від 21.01.2004 банк здійснює зупинення видаткових операцій за рахунком клієнта в разі накладення на кошти арешту відповідно до законодавства України.

Також, слід зазначити про те, що звертаючись до суду з позовом, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України.

Обраний спосіб захисту має вирішувати питання про захист порушеного права та охоронюваного законом інтересу учасників цивільних правовідносин, тобто ним мають усуватись перешкоди, які виникли на шляху здійснення особою, яка звернулася з позовом, свого права.

Судовий захист порушеного права позивача може бути здійснений лише в разі звернення з позовом до особи, яка це право порушує, не визнає або оспорює; тобто саме особа, що порушує право, яке підлягає захисту, має бути відповідачем у такій справі; і задоволенню підлягає лише той позов, що заявлений до особи, яка порушує відповідне право.

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, та на підставі яких можна встановити обставини дійсні обставини справи. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк», позивач не навів та не надав суду доказів того, що відповідач порушив чи оспорює законні права позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно не вбачав підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не прийняті, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Також колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Враховуючи відсутність порушеного права позивача, його вимоги про стягнення процентів пені за прострочення надання йому послуг за договором також вірно залишені судом без задоволення.

Твердження позивача про те, що у постанові державного виконавця не було зазначено про те, що обтяження поширюють свою дію на рахунки позивача, відкриті у АТ «Універсал банк», апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з резолютивної частини постанови державного виконавця від 17 серпня 2020 року про арешт коштів боржника, державним виконавцем прийнято постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містять на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містять на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у ПАТ АБ «Південний».

Таким чином, дія постанови державного виконавця не обмежувала свою дію виключно арешту на рахунки ОСОБА_1 , які належать йому та відкриті у ПАТ АБ «Південний», як про те твердить позивач, а стосувалася і рахунків, відкритих позивачем і в інших банківських та/або фінансових установах, про що свідчить також та обставина, що копію постанови для виконання, державний виконавець направив банківським, іншим фінансовим установам, не визначаючи вичерпний перелік суб`єктів, яким адресувалося прийняте ним рішення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 11 серпня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко