ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/1499/22 Номер провадження 22-ц/814/3162/23Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року, ухваленого у складі головуючого судді Гуляєва Г.М., повний текст судового рішення виготовлено 10 лютого 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з на 1/8 частину всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з урахуванням щорічної індексації, до досягнення дитиною 18 років.

Позов мотивовано тим, що на даний час його матеріальний стан зазнав змін, а саме зазначає, що 27 серпня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копієї свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).

У шлюбі з ОСОБА_5 народилась дитина, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).

ОСОБА_5 , не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Разом з ними також проживає дід позивача, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони ведуть спільний побут та який перебуває на утриманні позивача, що в свою чергу призводить до погіршення його матеріального становища.

ОСОБА_1 вважає, що змінилися обставини, які впливали на визначення розміру платежів, і в разі продовження стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 від заробітку, він залишиться без засобів на існування. Також зазначає, що починаючи з 2013 року він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки, проте, у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей та дружини, і відповідно, сплата аліментів у раніше встановленому судом розмірі є не можливою для нього як платника аліментів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що позивач не довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, та не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт погіршення його матеріального становища.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з розміру на 1/8 частину всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що з 10 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_8 ) перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданою повторно, від 31.07.2013 року, яка проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.10).

12.12.2014 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, шлюб між сторонами розірвано (а.с.52,53).

Рішенням Дергачівського районного суду від 04.10.2013 року по справі №619/4315/13-ц, задоволено частково позов ОСОБА_9 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, а в подальшому до 23 років, а також на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в 1/4 частині до її повноліття та на утримання дружини в 1/6 частині до досягнення донькою трирічного віку.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.11.2013 року по справі №22-ц/790/7289/13 р. рішення Дергачівського районного суду від 04.10.2013 року по справі №619/4315/13-ц - змінене та ухвалене нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_9 про стягнення аліментів, та стягнуто з нього аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі по 900 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а також аліменти на утримання дружини в сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист (а.с.54-56).

Рішенням Дергачівського районного суду від 02.10.2015 по справі №619/3419/15-ц, змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 900 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно, на підставі цього рішення було видано виконавчий лист (а.с.57-59).

Згідно з довідкою про доходи від 25.07.2022 року № 132, виданою ОСОБА_1 , вбачається, що він працює у Головному управлінні Національної поліції України в Харківській області та займає посаду інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу із середнім доходом за січень-червень 2022 року у розмірі 11 557,40 -13270,99 грн на місяць (а. с. 11).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 09.08.2022 року № 15-09/08, за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживають: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с. 13).

Згідно з довідкою від 07.02.2022 року № 99, вбачається, що ОСОБА_5 працює у ТОВ «ДИСТРИБУЦІЙНО-ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ «ПІЛОТ» на посаді кухонного робітника з 11.06. 2020 року та з 03.02.2021 року по 17.11.2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також позивачем не надано доказів на обгрунтування його позиції на посилання щодо покращення матеріального становища відповідача та перебування на його ОСОБА_1 , утриманні діда.

Та, обставина, що у позивача народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статті 183 СК України передбачено, що аліменти на утримання дитини стягуються в частці від заробітку батьків.

Згідно з частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не надав достатніх доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у розмірі 1/4 частини від свого заробітку (доходу) щомісячно, як це визначено рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02.10.2015 року.

Твердження апелянта стосовного того, що належним аргументом для зменшення розміру аліментів з визначеної судом 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), є та обставина, що у нього в другому шлюбі народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,колегія суддів визнає хибним, оскільки наявність лише цього факту не може бути достатньою підставою для прийняття судом рішення про зменшення розміру аліментів без врахування в сукупності інших підстав.

Ураховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, розмір їх доходів, відрахувань та витрат обох батьків, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з визначеної раніше 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/8частин всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з урахуванням щорічної індексації, до досягнення дитиною 18 років.

Також колегія суддів дійшла до висновку, що розмір аліментів, стягнутих згідно з рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02.10.2015 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам.

Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження №61-9460 св 20).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішенняКобеляцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль