Справа № 177/917/23
Провадження № 2/177/436/23
У Х В А Л А

15.05.2023

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Коваль Н.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Тернівської районної у місті ради в місті Кривому Розі про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , залишивши дитину на його утриманні та вихованні. Відібрати у матері ОСОБА_2 , малолітню дитину - ОСОБА_3 , без позбавлення батьківських прав та передати батьку - ОСОБА_1 , як такому, що самостійно виховує дитину. Надати позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України його дитини - ОСОБА_3 без нотаріально засвідченох згоди та супроводу матері дитини на весняний та літній період кожного року, тобто з 01 березня до 31 серпня, до досягнення дитиної 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 3220,80 грн.

12.05.2023 на запит суду з Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідно до яких, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про те, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального Кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позовна заява не містить доказів того, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дитини за кордон.

Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України та статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», питання про тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно розглядатися органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку.

Спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до частини четвертої статті 19 Сімейного кодексу України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов`язковою.

На підставі частини п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дітей, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Однак позивачем не зазначено у позовній заяві чи звертався він до органу опіки та піклування з питанням про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи від органу опіки та піклування (висновок, рекомендації) про надання згоди на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини чи про відмову у цьому.

Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

В постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 766/15686/16-ц зазначено, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Надання такого дозволу на виїзд без визначення його початку й закінчення, а також країни перебування без згоди та супроводу батька суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

Крім того, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до пп.1 п. 4 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. В умовах воєнного стану виїзд за кордон дитини, що не досягла 16-ти річного віку дозволяється без нотаріально посвідченої згоди іншого з батьків (усиновлювачів).

Тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду передбачений законодавством та має відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідний дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Позовна заява не містить даних до якої країни має намір виїхати дитина.

Також у позовній заяві не зазначено: строк перебування, який дитина буде знаходитись за кордоном його початку й закінчення; конкретної адреси місця перебування дитини за межами України; умов проживання дитини за межами України.

Крім того, звертаючись до суду із вимогою про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, позивач не надає суду відповідний висновок Органу опіки та піклування.

Таким чином, оскільки, дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, то згідно ст. 185 ч.1 ЦПК України, її необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Тернівської районної у місті ради в місті Кривому Розі про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон - залишити без руху та надати позивачу додатковий строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважається неподаною і буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: