МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 486/576/22
Провадження № 22-ц/812/302/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 , на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Волкової О.І. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу дійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28 травня 1999 року вона як член Південно-східного регіонального управління Української товарної біржі та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого вона купила вказану квартиру у ОСОБА_3 .

Право власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 підтверджувалось свідоцтвом про право власності на житло, виданим 26 травня 1996 року відділом приватизації житла по «Южно-Українська АЕС» у відповідності до рішення №6624 від 26 травня 1996 року, зареєстрованим в Южноукраїнському бюро технічної інвентаризації за №93 , кн. 11, стр.150.

На підтвердження укладеної угоди, позивачкою було сплачено 12018 грн 05 коп., які отримані продавцем до підписання Договору. Після виконання нею зобов`язань покупця відповідач передав їй ключі від квартири і вона вселилася у спірне приміщення.

Відповідно до ст. 675 ЦК України договір купівлі - продажу або міни жилого будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Під час оформлення угоди на біржі їй не роз`яснили, що у подальшому вона не матиме змоги продати або обміняти вищевказану квартиру з тієї причини, що вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, інакше б вона одразу оформила угоду у нотаріуса, а не на біржі.

На даний час притягнути Південно-східне регіональне управління Української товарної біржі у якості третьої особи неможливо, тому що біржа ліквідована.

Оскільки вона відразу не оформила даний договір у нотаріуса, змушена звернутись до суду з позовом, щоб узаконити належну їй квартиру та отримати документи, що підтверджують право власності на квартиру.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з того, що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мураль О.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду від 20 січня 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 14 червня 2022 року.

22 червня 2022 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 20 липня 2022 року о 09:30 годин, але згідно із довідкою (а.с.18) воно не відбулось, оскільки суддя Волкова О.І. перебувала у щорічній основній та додатковій оплачуваній відпустці за вислугу років з 11 липня по 06 серпня 2022 року. Підготовче судове засідання було відкладено на 06 жовтня 2022 року, але воно також не відбулось через відпустку судді та було відкладено на 01 грудня 2022 року. 01 грудня 2022 року підготовче судове засідання було відкладено через неявку сторін на 20 січня 2023 року, а 20 січня 2023 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без розгляду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що позивачка повторно з невідомих суду причин не з`явилася у підготовче судове засідання, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, оскільки в матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_1 від 05 жовтня та 15 листопада 2022 року про те, що вона не має можливості бути присутньою у підготовчому судовому засіданні, оскільки вона перебувала у лікарні м. Києва, а потім була направлена до лікарні за кордон для проведення хірургічної операції на нозі.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засіданні без поважних причин.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Проте суд першої інстанції не врахував підстави неявки у судове засідання та наявність заяв позивачки про розгляд справи за її відсутності, а тому прийшов до хибного висновку, який порушує право доступу до суду, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Учасники процесу до судового засіданні не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Так, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що у підготовче судове засідання 20.01.2023 позивачка ОСОБА_1 повторно не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Проаналізувавши положення ч.3 ст.131, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, а також те, що позивачка повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження - це стадія судового процесу, в якій з`ясовується предмет спору, позовні вимоги, заперечення на позовні вимоги, склад учасників судового процесу, вирішення відводів, характер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкодного розгляду справи по суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підготовче засідання проводиться судом із повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Частиною другою статті 198 ЦПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу;2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у підготовчому засіданні.

За змістом частин першої-другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи зі змісту вказаних процесуальних норм, підготовче провадження має бути проведено протягом встановлених строків, а неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права, суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Стаття 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19) зроблено правовий висновок стосовно застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та зазначено, що аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20), від 01 вересня 2021р. у справі № 757/54510/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом 14 червня 2022 року.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 червня 2022 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 09-30 год. 20 липня 2022 року.

20 липня 2022 року через перебування судді Волкової О.І. у щорічній основній та додатковій оплачуваній відпустці за вислугу років з 11 липня по 06 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою від 20.07.2022р. (а.с.18) підготовче судове засідання було відкладено на 06 жовтня 2022 року.

Повістки про явку сторін на 06.10.2022р. були повернуті суду без вручення за закінченням строку зберігання (а. с. 22,23), а крім того, згідно довідки від 28 вересня 2022р. (а. с. 24) суддя Волкова О.І. перебувала у щорічній основній відпустці за вислугу років з 28 вересня по 27 жовтня 2022 року. Не зважаючи на це, 05 жовтня 2022р. до суду від позивачки надійшла заява про те, що вона не може з`явитися у судове засідання, призначене на 06 жовтня 2022р. через потребу у хірургічному лікуванні у лікарні м. Києві та просить розглянути справу у її відсутність (а. с. 27).

В подальшому розгляд справи було призначено в підготовче судове засідання на 01 грудня 2022р. Повістка про виклик позивачки на дану дату була повернута суду з відміткою про її відсутність за вказаною адресою, проте 15 листопада 2022р. на адресу суду надійшла її заява про неможливість з`явитися в судове засідання на 01 грудня 2022р. через перебування на лікуванні за кордоном та з проханням слухати справу у її відсутність(а. с. 30).

Згідно протоколу підготовчого судового засідання від 01 грудня 2022р. (а.с. 31) підготовче судове засідання через неявку сторін було відкладено на 11-00 год. 20 січня 2023 р.

Повістки про явку сторін в підготовче судове засідання на 20 січня 2023 р. були повернуті суду без вручення з поміткою про відсутність адресатів за вказаною адресою (а. с. 34,35).

Ухвалою суду від 20 січня 2023р. суд залишив позов без розгляду через те, що позивачка ОСОБА_1 повторно не з`явилась в судове засідання без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. При цьому ухвала суду не містить обґрунтування неможливості розгляду справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності позивачки за її заявою про розгляд справи у її відсутність.

Ухвала суду про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи для розгляду у судовому засіданні в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм права та з дотриманням релевантної судової практики Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки у справі, яка переглядається, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулося, у вступній частині ухвали від 20 січня 2023 року наявне посилання на її винесення у підготовчому судовому засіданні, тобто розгляд справи перебував на стадії підготовчого процесу, тому відсутні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду й, відповідно, застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, залишив без розгляду позовну заяву без достатніх на те правових підстав, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 січня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 12 квітня 2023 року