Справа № 195/1369/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

02.05.2023 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

секретаря судового засідання Левкович І.В.,

за участі представника позивача адвоката Сущенко Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Томаківка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

громадянин ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 в сумі 814 000 грн. гривень за договором позики від 24.10.2013 року звернути стягнення на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на спадкове майно в межах його вартості, прийняте спадкоємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 видане 16.12.2019 року Відділом державної реєстрації актів актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: на земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0024, площею 6,1000 гектарів, цільове призначення земельної ділянки: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чумаківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обгрунтовання заявлених вимог позивач вказує, що 24.10.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав останній у власність грошові кошти в сумі 814000 гривень, що на дату укладання даного правочину еквівалентно 100 000 доларів США. Позичальник в свою чергу взяла на себе обов`язок повернути позивачу цю суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором, а саме: позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму позики в загальній сумі, яка еквівалентна 100000 доларів США у строк до 31.12.2023 року з правом дострокового погашення. При цьому, сторони домовилися, що, у разі девальвації гривні, сума зобов`язання, яка підлягає поверненню за цим договором розраховується з урахуванням зміни курсу гривні до долара і дорівнює гривневий еквівалент 100000 доларів США за курсом НБУ на момент розріхунків.

Так, 25 квітня 2017 року громадянка ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

17 грудня 2020 року позивачу стало відомо, що відповідачка померла.

19 травня 2021 року ОСОБА_4 направив на адресу приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Рудого М. Є. претензію про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 24.10.2013 року.

Приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є. 15 травня 2020 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 . Із заявою про прийняття спадщини звернулася громадянка ОСОБА_1 .

19 травня 2021 року ОСОБА_4 направив на адресу відповідачки ОСОБА_1 претензію про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 24.10.2013 року. Ця претензія отримано відповідачкою.

21 травня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали у простій формі договір про відступлення права вимоги, згідно з яким первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належать первісному кредитору і стає кредитором за договором позики від 24.10.2013 року.

У зв`язку з укладанням вищевказаного договору, кредитор ОСОБА_2 25.05.2021 року направив на адресу відповідачки ОСОБА_1 повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги за договором позики. Це повідомлення отримано відповідачкою.

Приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М. Є. 24.06.2021 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцем майна - земельної ділянки площею 6,1000 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0024, що належало ОСОБА_7 , стала відповідачка - ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 19.07.2021 року направив на адресу відповідачки вимогу до спадкоємця - претензію про виконання боргових зобов`язань за договором позики від 24.10.2013 року. Ця вимога отримана відповідачкою.

Таким чином, позивач вважає, що свої зобов`язання відповідачка, як спадкоємиця, не виконала, і тому просить суд звернути стягнення на земельну ділянку, що є спадковим майном.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сущенко Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Крім того, представник позивача суду пояснив, що відповідачкою не оспорювався договір позики від 24.10.2013 року.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та пояснила, що 24.10.2013 року її донька дійсно отримала від позивача гроші в розмірі 30000 грн. Це гроші були передані за користування земельною ділянкою (пай) за 10 років. Однак, позивач забрав в оренду землю на 49 років. Підтвердити ці обставини відповідачка не має змоги. Обтяження на земельну ділянку були зняті. Також відповідачка пояснила, що вона не була присутня при складанні договору позики та отриманні донькою 30000 грн. Це відбувалося у м.Дніпропетровську. Однак, в той же день її донька повернулася додому та привезла ці гроші 30 000 грн. Грошові кошти в розмірі 814 000 грн. її донька не отримувала.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухав пояснення сторін, вивчивши, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до положень ст. 4 ч. 1, ст. 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до договору, укладеного у простій письмовій формі 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 814 000 гривень, що на дату укладення договору еквівалентно 100 000 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором (а.с.5).

Пунктом 5 Договору позики встановлено, що позика вважається повернутою в момент передання грошової суми, яка позичалася, що повинно підтверджуватися відповідною розпискою Позикодавця (а.с.5).

Згідно з пунктом 2 указаного договору грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, що підтверджується наявністю підписів сторін на цьому договорі (а.с.5).

Відповідно до пункту 3 указаного договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в сумі еквівалентній 100 000 доларів США на дату повернення грошових коштів у строк до 31 грудня 2023 року з правом дострокового погашення (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого 25.04.2017 року Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 3, громадянка ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 16.12.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 678, громадянка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зазначив, що про смерть ОСОБА_8 йому стало відомо 17 грудня 2020 року.

Оскільки громадянка ОСОБА_3 померла, то відповідати перед кредитором на підставі статей 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абзаці 2 пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30.03.2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Так, 19 травня 2021 року ОСОБА_4 направив на адресу приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Рудого М. Є. претензію про виконання боргових зобов`язань за договором позики, укладеним 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Дана претензія про виконання боргових зобов`язань за договором позики отримана приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Рудим М. Є. 24.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням із трекінг номером 463 (а.с.10,11,12).

Із спадкової справи №56/2020, заведеної приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є. 15 травня 2020 року, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після громадянки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася мати ОСОБА_1 .

19 травня 2021 року ОСОБА_4 направив на адресу спадкоємиці ОСОБА_1 претензію про виконання боргових зобов`язань за договором позики, укладеним 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Дана претензія про виконання боргових зобов`язань за договором позики отримана спадкоємицею ОСОБА_1 26.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням із трекінг номером 544 (а.с.10, 13, 14).

Так, 21.05. 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено у простій формі договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належать первісному кредитору і стає кредитором за договором позики від 24.10.2013 року (а.с.15).

У зв`язку з укладанням договору про відступлення права вимоги, кредитор ОСОБА_2 25.05.2021 року направив на адресу спадкоємиці ОСОБА_1 повідомлення про укладання договору про відступлення права вимоги за договором позики, укладеним 21.05.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Дане повідомлення отримано ОСОБА_1 28.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням із трекінг номером 514 (а.с.16-18).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2021 року, виданим приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М. Є., спадкоємцем майна - земельної ділянки площею 6,1000 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0024, що належало ОСОБА_7 , є ОСОБА_1 (а.с.19).

У зв`язку з отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2021 року, кредитор ОСОБА_2 19.07.2021 року направив на адресу громадянки ОСОБА_1 вимогу до спадкоємця відповідно до положень ст.ст.1281, 1282 ЦК України (претензію про виконання боргових зобов`язань за договором позики). Дана вимога отримана ОСОБА_1 23.07.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням із трекінг номером 291 (а.с.21-23).

Так, Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович ( АДРЕСА_1 ), про зняття заборони на відчуження земельної ділянки, застосування наслідків недійсності правочину задоволено: застосовано наслідки недійсності правочину, а саме спадкового договору від 24 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем, зареєстрованого в реєстрі за № 5126. Одночасно припинено обтяження, зареєстроване відповідно до законодавства, на відчуження земельної ділянки площею 6,100 га, кадастровий номер :01:002:0024, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, накладене 24 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Євгеном Володимировичем, зареєстроване в реєстрі за № 3040479.

Згідно Звіту ПП «Новомосковського бюро експертної оцінки» про експертну грошову оцінку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 6,1000 га, кадастровий номер :01:002:0024, ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 03.03.2023 року складає 555 840 грн.(а.с.178-190).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частини 1 статті 202 ЦК України, правочин, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до зобов`язань з договорів позики.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачено, що зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Отже, викладені доводи та аргументи свідчать про те, що, за загальним правилом, смерть фізичної особи сторони зобов`язання не припиняє зобов`язального правовідношення, оскільки майнові права та обов`язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців.

Отже, спірні правовідносини з повернення отриманих в позику коштів та розрахунок за Договором позики допускають правонаступництво, як це має місце в даному спірному випадку.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг певної грошової суми, так і дати її отримання.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24.02.2016 року у справі № 6-50цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Пленум Верховного Суду України в Постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 в п. 27 зазначив наступне: якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст.1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , проте не здійснила одноразового платежу в рахунок задоволення вимог позивача в межах вартості отриманого в спадщину майна.

Прийнявши спадщину від померлого позичальника, його спадкоємиця отримала певні права та погодилась отримати певні обов`язки померлої ОСОБА_3 , які виникли з Договору позики.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця, спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому, відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 333/2129/17 (провадження № 61-2411св18).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц, роз`яснено: «Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса». Аналогічних висновків щодо направлення претензії кредитором нотаріусу як належний спосіб повідомлення про борг спадкоємців, дійшов Верховний Суд України і в постанові від 25 квітня 2018 року у справі №645/3265/13-ц.

Відповідно до структури та положень ЦК України, кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому, вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд.

Позивач, виконуючи власні зобов`язання за Договором позики, ретельно дотримувався загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, та належним чином виконав всі свої зобов`язання за цією угодою.

Отже, з урахуванням відмови відповідача від одноразового платежу з повернення боргу за Договором позики, що є підставою для звернення стягнення на майно, яке було передано їй, як спадкоємиці, у натурі, позивач вважає, що належним способом захисту його порушених прав, внаслідок невиконання відповідачами умов Договору позики, є стягнення на майно земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0024, площею 6,1000 гектарів.

У такому разі, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_8 , залишається не виконаним, суд приходить висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на земельну ділянку відповідно до статті 1282 ЦК України підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 369/11454/13 (провадження № 61-15584св18) та у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 758/8325/16-ц (провадження № 61-17288св18), підстав для відступу від яких суд не вбачає.

Окрім цього, варто зазначити, що задовольнити вимоги позивача до відповідача можливо, звернувши стягнення на повну частку об`єкту нерухомості, однак в межах розміру грошових зобов`язань, тобто 814 000 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Аргументи відповідача про те, що її донька не отримувала саме 814 000 грн. - є безпідставними, оскільки відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що договір позики від 24.10.2013 року в установленому законом порядку визнаний недійсним чи неукладеним.

Так, згідно інформації повного доступу Єдиного державного реєстру судових рішень позовних заяв (цивільні справи, що знаходяться у провадженні) та судових рішень про оспорювання ОСОБА_11 та ОСОБА_1 договору позики від 24.10.2013 року станом на 02.05.2023 року судом не виявлено.

Таким чином, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на нерухоме майно спадкодавця в рахунок погашення боргу за договором позики в межах суми 814 000 грн. є законними, обґрунтованими та найбільш ефективними для поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 140 грн., тобто на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що становить 8 140 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 19, 81, 263, 264, 268 ЦПК України, ст. ст. 509,512, 513, 530, 533, 1046, 1049, 1281, 1282 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

В рахунок погашення боргу ОСОБА_3 в сумі 814 000 грн. гривень за договором позики від 24.10.2013 року звернути стягнення на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на спадкове майно в межах його вартості, прийняте спадкоємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 видане 16.12.2019 року Відділом державної реєстрації актів актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: на земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0024, площею 6,1000 гектарів, цільове призначення земельної ділянки: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чумаківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частково сплачений судовий збір в сумі 8 140 грн гривень.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.05.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Л. В. Колодіна