Дата документу 12.04.2023 Справа № 336/6503/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6503/21 Головуючий у 1-й інстанції: Карабак Л.Г.
Провадження №22-ц/807/908/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2022 року про залишення позову без розгляду, у справі за позовом ОСОБА_1 , представника, адвоката Ларченко Юлії Олександрівни до Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку будинку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ларченко Юлія Олександрівна звернулася до суду з позовом, який у листопаді 2021 року уточнила до Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку будинку в порядку спадкування.

Просив суд визнати за ОСОБА_1 , після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила її, та з якою він також мешкав та був зареєстрований станом на день її смерті (реєстрація з 30 січня 1996 року до цього часу), право власності на 1/2 частину будинку в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , представника - адвоката Ларченко Юлії Олександрівни до Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку будинку в порядку спадкування, залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2022 року у цій справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач та його представаник не були належним чином повідомлені про дату проведення судових засідань. На час постановлення оскаржуваної ухвали тривало підготовче провадження у справі, оскільки інформації про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду матеріали справи не містять.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Запорізька міська рада, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень, судової повістки (а.с. 141 ) до апеляційного суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності Запорізької міської ради.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшщому провпадженні у справі і направити справу для проодовження розгляду до суду першоїх інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають знпачення для справи: недолведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає, встановленими: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 2, 4, 5 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з частиною 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина 8 статті 128 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2021 року до суду першої інстанції надійшла вказана позовна заява ( а.с. 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2021 року у справі відкрито провадження. Вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 06 грудня 2021 року з повідомленням сторін (а. с. 38).

З 06 грудня 2021 року судові засідання неодноразово відкладались (а. с. а. с. 58, 84).

У судові засідання, призначені на 19 січня 2022 року сторони не з`явились, фіксування судового процесу не здійснювалось. Вбачається, що від представника позивача надійшло клопотання про витребування від ТОВ ЗМБТІ правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 ( а.с.52).

11 лютого 2022 року, 30 березня 2022 року, 21 червня 2022 року, 21 вересня 2022 року, 10 листопада 2022 року сторони не з`явились, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Вбачається, що в судове засідання на 30 березня 2022 року сторони взагалі невикликалися, судові повістки на адресу сторін не направлялися.

У судове засідання на 21 червня 2022 року позивачу судову повістку вручено 10 червня 2022 року ( а.с. 79).

У судове засідання на 21 вересня 2022 року сторони не викликались, судові повістки судом не направлялись.

У судове засідання на 10 листопада 2022 року позивач отримав судову повітку 13 жовтня 2022 року ( а.с. 82).

Отже, останні два судові засідання були призначенні на 21 вересня 2022 року та на 10 листопада 2022 року, проте відомості щодо повідомлення сторін про дату та час судового засідання на 21 вересня 2022 року в матеріалах справи відсутні.

Умовою для застосування п.3 ч.1 ст. 257 та ч.5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав належним повідомленням позивача по справі ОСОБА_1 та його представника адвоката Ларченко Ю.О. про дату, час і місце слухання справи, двічі поспіль, які були призначені на 21 вересня 2022 року та на 10 листопада 2022 року.

10 листопада 2022 року суд, керуючись частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК дійшов висновку про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Разом із цим, у розглядуваній справі підготовче провадження відповідно до пункту третього частини другої статті 200 ЦПК України закрито не було та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулося.

Тобто судом залишено без розгляду позовну заяву на стадії підготовчого провадження, при тому, що положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підлягають застосуванню лише під час проведення розгляду справи по суті у судовому засіданні.

Процесуальним законом розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III ЦПК України) та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 6 Розділу III ЦПК України).

Стаття 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання.

Аналіз змісту пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише у тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме у судове засідання, а не у підготовче засідання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року в справі N 463/4480/19 та у постанові від 24 грудня 2021 року в справі N 308/729/19.

За таких обставин, ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374,379,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2022 року у цій справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 13 квітня 2023 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Маловічко С.В.