Єдиний унікальний номер судової справи: 484/2390/23
Провадження №22-ц/812/901/23 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

21 серпня 2023 року м. Миколаїв справа № 484/2390/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Максютенко О.А., із складанням його повного тексту 27 червня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

05 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх збільшення до частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зросли. Донька з 01 вересня 2022 року є студенткою Первомайського медичного фахового коледжу, за спеціальністю Медсестринство: «сестринська справа», денна форма навчання, навчання на контрактній основі.

Позивач вважала, що розмір присуджених аліментів вказаним рішенням в частині стягнення аліментів на неповнолітню доньку має бути збільшений, оскільки відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що збільшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на вимогах закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, привести у відповідність до чинного законодавства рішення суду про стягнення аліментів.

Апеляційна скарга мотивована ідентичними з позовом обставинами. Крім того, заявник зазначала, що згідно зі статтею 10 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23 листопада 2007 року нею, згідно повідомлення Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), до компетентних органів Республіки Польща подано документи для вжиття заходів, передбачених підпунктами «b», «с» пункту 2 статті 6 Конвенції, а саме для допомоги у встановленні місцезнаходження ОСОБА_2 , на території Республіка Польща, і для допомоги в отриманні необхідної інформації про доходи та фінансовий стан боржника, включаючи відомості про працевлаштування та місцезнаходження активів, оскільки як їй відомо ОСОБА_2 на даний час перебуває в Республіці Польща, де офіційно працює водієм вантажного автомобіля, а тому необхідно привести у відповідність до чинного законодавства рішення суду про стягнення аліментів.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 вересня 2010 року, яке набрало законної сили 24 вересня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат.

Згідно довідки Первомайського медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради від 14 лютого 2023 року донька сторін ОСОБА_4 навчається в Первомайському медичному фаховому коледжі на 1 курсі за спеціальністю 223 Медсестринство: сестринська справа на денній формі навчання на договірній основі. Термін навчання з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року.

Іншого матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що розмір присуджених аліментів за рішенням суду від 13 вересня 2010 року в частині стягнення аліментів на неповнолітню доньку має бути збільшений, оскільки відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Такий висновок випливає з постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року справа N 632/580/17, провадження N 61-51сво18.

Встановивши, що єдиною підставою для збільшення розміру аліментів позивач вказала зміну норми закону про розмір аліментів, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року N 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Посилання в апеляційній скарзі на звернення позивача відповідно до Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23 листопада 2007 року до компетентних органів Республіки Польща з підстав вжиття заходів, передбачених підпунктами «b», «с» пункту 2 статті 6 Конвенції, а саме для допомоги у встановленні місцезнаходження ОСОБА_2 і для допомоги в отриманні необхідної інформації про доходи та фінансовий стан боржника, включаючи відомості про працевлаштування та місцезнаходження активів, не заслуговує на увагу, оскільки не спростовує вищезазначених висновків суду і не є підставою для зміни розміру аліментів в розумінні статті 192 СК України.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому судове рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

За такого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 21 серпня 2023 року