справа № 489/5518/21 провадження №2/489/241/23
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2023 року м. Миколаїв

Вступна частина

Ленінський районний суд м. Миколаєва, суддя Губницький Д.Г.

Секретар судового засідання Рибальченко Т.О.

Позивач ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві (далі Інгульський відділ ДРАЦС).

Третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради

Вимоги - про визнання батьківства

Представник позивача - адвокат Буняк І.М..

Представник третьої особи - Заєць А.І.

Описова частина

Позивача зазначає, що проживав з ОСОБА_5 з 2003 до її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від їх стосунків ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , відомості батька якого внесені до актового запису згідно ст. 135 СК України. Він з народження сина опікувався ним і визнавав своє батьківство, син є інвалідом 2 групи з дитинства. Через передчасну смерть цивільної дружини. не встиг подати заяву про визнання батьківства.

Позиція відповідачів в судовому засіданні.

Батьки померлої матери дитини - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позов визнали, підтвердили, що позивач є батьком їх онука, був цивільним чоловіком їх доньки до її смерті, опікувався і опікується дитиною, вважає ОСОБА_4 своїм сином, відсутність реєстрації батька пояснили необхідністю догляду батька за сином, який з народження важко хворий.

Відповідач - неповнолітній ОСОБА_4 позов визнав, пояснив, що знає позивача як свого батька, сумнівів в цьому не має.

Начальник Інгульського відділу ДРАЦС надав письмову заяву про відсутність заперечень проти позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні Заєць А.І. позов підтримала.

Позивач з представником позов підтримали, наприкінці надав заяву про розгляд справи без його участі, до того пояснив, що через важкий стан дитини не може забезпечити її транспортування до судової експертизи.

Рух справи.

20.08.21 відкрите загальне позовне провадження.

28.10.21 закрито підготовче судове засідання, витребуваний актовий запис, залучено співвідповідачами фізичні особи.

21.01.22 призначена судова молекулярно - генетична експертиза, провадження зупинене.

18.02.22 отримане клопотання експерта щодо наданням зразків на припускаємих батьків та сина або про зміну питань на з`ясування наявності прямої біологічної спорідненості припускаємих батька та сина.

31.01.23 поневолено провадження, призначений розгляд.

13.09.22 повернута справа через не виконання експерта.

31.01.23 поновлене провадження.

Мотивувальна частина

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до копії свідоцтва про народження є батьками ОСОБА_5 , а та, в свою чергу, згідно копії актового запису є матір`ю ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька, як зазначено в актовому записі, вказані зі слів заявника, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України, яка передбачає, що в такому разі запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

ОСОБА_8 згідно копії свідоцтва про померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач, як визнається відповідачами - батьками ОСОБА_5 мешкав з нею без оформлення шлюбу ще до зачаття і народження ОСОБА_4 .

Дитина ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства і до повноліття зберігає такий статус відповідно до рішення ВЛК від 27.03.19 з приводу захворювання центральної нервової системи і низки інших хронічних захворювань, самостійно не пересувається, навчається відповідно до інформації від навчального закладу у ЗОШ №3 та №26 індивідуально, батьки відповідно до цієї інформації приймали участь у виховному процесі. ОСОБА_1 згідно характеристики з ЗОШ №26 приймав участь у вихованні ОСОБА_4 як батько.

За заявою ОСОБА_1 від 04.11.2020 до органу опіки та піклування, ОСОБА_4 був влаштований у його сім`ю і за його місцем проживання на правах підопічного. Згідно акту обстеження умов проживання від 05.11.2010 ОСОБА_1 висловився про бажання встановити своє батьківство.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 03.05.22 над ОСОБА_4 встановлено піклування і піклувальником призначено позивача. 25.11.2020 рішенням того ж органу дитині наданий статус сироти.

З 10.06.2022 по 15.03.2023 теперішній час дитина перебувала на стаціонарному лікуванні КНП Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня, перенесла три оперативних втручання. За інформацією завідуючого відділення стосунки ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 є батьківськими та синівськими відповідно.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Разом з тим, під час розгляду справи про встановлення батьківства суд повинен врахувати, що у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Так, статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ураховуючи положення статті 12 ЦПК України, що визначає зміст змагальності судового процесу, позивач мала право звертатися до суду із клопотанням про призначення судової експертизи і таким правом вона скористалась.

Судовий експерт в даному провадженні умовою проведення ДНК експертизи визначив наявність зразків від батьків, тобто від померлої матері. Крім того, через стан здоров`я дитини дає обґрунтовані підстави вважати, що його участь у здійснені процесуальних дій не є можливою.

Суд вважає, що наявні докази повно свідчать на користь позовних вимог ОСОБА_1 , проведення експертизи ДНК є об`єктивно неможливою.

Відповідно до п.п.2.13.1 п.2.13 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Отже, аналізуючи положення законодавства, суд вбачає, що рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису народження дитини.

Між тим, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду, а заявлені вимоги про встановлення факту батьківства не зачіпають права та обов`язки органу реєстрації актів громадянського стану.

Із врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню як законний та обґрунтований, у зв`язку з чим суд постановляє рішення щодо його часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 197, 200, 206, 259, 263-265, 352 ЦПК України ст. 128, 129, Сімейного кодексу України, п.6 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису №1672 про народження ОСОБА_4 , що був вчинений 24.06.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зазначивши в графі "батько" - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволені інших позовн их вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 17.05.2023 р.

СУДДЯ Д. Г. ГУБНИЦЬКИЙ