Справа № 214/6438/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2023 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Саксаганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить суд визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька ОСОБА_3 , зазначивши його батьком дитини та змінивши прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові - з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » ім`я, місце народження та дату народження дитини залишити без змін. В обґрунтування вимог зазначено, що з жовтня 2021 року до початку лютого 2022 року він перебував у близьких стосунках з відповідачкою ОСОБА_2 , зустрічалися, він зробив їй пропозицію одружитися, однак з невідомих йому причин відносини між ними припинилися. Згодом йому стало відомо про народження у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_9 , та укладення до цього нею шлюбу з ОСОБА_3 . Дізнавшись про народження дитини, він припустив, що хлопчик може бути його біологічним сином, тому ініціював зустріч з відповідачкою, де познайомився з дитиною та помітив схожість із собою, а у розмові з ОСОБА_10 вияснив про наявність у дитини генетичного захворювання, яке є й нього та передається від батька сину. При звернення до медичної установи з метою проведення генетичної експертизи по встановлення батьківства, отримав позитивні результати. Тому оскільки він є біологічним батьком дитини, просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

У судове засідання учасники не з`явились, до суду надійшли заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за їх відсутності: позивач ОСОБА_1 на вимогах наполягає, відповідач ОСОБА_2 вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не надав.

Представники третіх осіб письмових заперечень до суду не надали.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Визнання батьківства за рішенням суду передбачено статтею 128 СК України.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з частиною першою статі 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зауважував, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що з 11 травня 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6 копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , який є біологічною дитиною позивача ОСОБА_1 , що підтверджує висновок експерта № 36535 від 11 грудня 2022 року (а.с.7 копія висновку) та визнає матір дитини.

В актовому записі № 351 про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 16 серпня 2022 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьком дитини указаний ОСОБА_3 , матір`ю дитини указана ОСОБА_2 (а.с. 5 копія свідоцтва).

Відповідно до рішення ЕСПЧ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_9 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , який і був записаний батьком дитини. Однак визнає, що біологічним батьком дитини фактично являється позивач по справі, з яким вона до укладення шлюбу з ОСОБА_3 , перебувала у близьких стосунках.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")).

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), на яку є посилання у касаційній скарзі ОСОБА_3 , зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

ЄСПЛ, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти Російської Федерації). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач є біологічним батьком дитини, наразі утримує та виховує дитину, що не спростовано відповідачами, тому позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 202/5601/18 (провадження № 61-18654св20).

19 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «М. Т. проти України» («M.T. v. Ukraine», заява № 950/17) (далі також - Рішення), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany», заява № 23338/09), та від

22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany», заява № 45071/09, § 74)). Суд встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи (див. рішення ЄСПЛ від 18 травня 2006 року у справі «Ружанські проти Польщі» («Rozanski v. Poland», заява № 55339/00, § 78). На противагу, стаття 8 Конвенції не була порушена у випадах, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини та не проігнорувавши при цьому інтереси ймовірного біологічного батька (див. рішення ЄСПЛ від 12 лютого 2013 року у справі «Кріштіан Барнабас Тот проти Угорщини» («Krasztian Barnabas Tot v. Hungary», заява № 48494/06, § 33-38)) (§ 24 Рішення).

Так, відповідачі у справі не навели доводів, яким чином саме визнання батьківства ОСОБА_1 суперечить інтересам малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому суд визнає необхідність присутності біологічного батька у житті дитини та приймає до уваги також малолітній вік ОСОБА_9 , який не встиг звикнути до відповідача ОСОБА_3 , як батька, та відсутність останнього у житті сина, згідно письмових матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 134 Сімейного Кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

З урахуванням приписів статті 134 Сімейного Кодексу України та правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, з урахуванням того, що ОСОБА_1 надав докази того, що він є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за необхідне виключити з актового запису №351 від 16 серпня 2022 року про народження, зробленого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості про батька ОСОБА_3 та внести відповідні зміни до актового запису №351 від 16 серпня 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , змінивши прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові - з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » ім`я, місце народження та дату народження дитини залишити без змін.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлена, вони покладаються на нього.

Керуючись статями 122-128 СК України, статями 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ), батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити з актового запису №351 від 16 серпня 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості про батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ).

Внести відповідні зміни до актового запису №351 від 16 серпня 2022 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) та змінивши прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » ім`я, місце народження та дату народження дитини залишити без змін.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 травня 2023 року.

Суддя С.І. Сіденко