Провадження № 2/127/2882/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2023 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Жмудя О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення дій, -
До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення дій.
Дослідивши матеріали позовної заяви суд прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження, враховуючи наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Відтак, вирішуючи питання про наявність або відсутність юрисдикції суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
У даній справі спірні правовідносини виникли з приводу зняття позивача разом із членами його сім`ї з квартирного обліку та виключення зі списку осіб, які користуються правом на отримання житлових приміщень, та зобов`язання поновити позивача разом із членами його сім`ї на квартирному обліку і включити до списку осіб, які користуються правом на отримання житлових приміщень з 28.12.2019, тобто щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги ґрунтуються на порушенні прав позивача як військовослужбовця, стосуються реалізації військовослужбовцем соціальних гарантій забезпечення жилим приміщенням, а ці гарантії позивач отримав у зв`язку з проходженням військової служби. Такий обов`язок органів державної влади є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 1 і ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Наведені норми права передбачають, що військова служба належить до служби публічної.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок № 1081).
Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені у пункті 29 Порядку № 1081 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач у межах та у порядку, встановленому Порядком, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
Право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.
Таким чином, даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця. Тому, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
В силу положень ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, передбачений законом.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Однією з умов реалізації права особи на пред`явлення позову є дотримання юрисдикції.
У зв`язку із цим юрисдикція як умова реалізації права на пред`явлення позову тісно пов`язана з процесуальною правоздатністю та компетенцією суду.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Дані вимоги повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Тому суд прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.
Також, суд звертаю увагу позивача, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається, згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України.
На підставі викладеного вище та керуючись п. 1 ч. 1 ч. 5 ст. 186, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства у справі за позовом до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення дій
Роз`яснити позивачу, що він вправі звернутися до суду за вирішенням даного спору у порядку адміністративного судочинства.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя О.О. Жмудь