16.08.2023 Справа №607/8188/23 Провадження № 2/607/2051/2023
м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,
05.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу батьків позивач залишилася проживати з матір`ю. На підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.02.2023 стягувались з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття.
Позивач зазначила, що після досягнення повноліття продовжує навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка, де є студенткою за спеціальністю «Середня освіта (Історія)». Позивач отримує стипендію у розмірі 1265,75 грн щомісячно, однак у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати дохід, достатній для забезпечення особистих потреб. Відтак позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача у зв`язку з продовженням навчання.
Позивач зауважила, що відповідач має фінансову можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, має постійний дохід, за станом здоров`я і матеріальним становищем може виконувати обов`язки щодо утримання повнолітньої доньки. 09.01.2023 згідно з договором купівлі-продажу відповідач придбав квартиру.
За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 05.05.2023 і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
09.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 06.06.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
06.06.2023 судове засідання відкладено на 27.06.2023 у зв`язку з неявкою відповідача.
27.06.2023 за клопотанням позивача судове засідання відкладено на 16.08.2023.
У судовому засіданні 16.08.2023 позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що до досягнення нею повноліття відповідач сплачував на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки його доходу. Тобто відповідач має фінансову можливість сплачувати такі аліменти також після досягнення позивачем повноліття. Вказала, що отримує соціальну стипендію, оскільки навчається на державній формі навчання, однак лише однієї стипендії недостатньо для забезпечення усіх потреб. При цьому значна частина коштів витрачається на підручники та канцелярське приладдя, а також на додаткові заняття з репетитором. Зазначила, що усі необхідні продукти харчування, одяг та побутові речі їй купує матір, однак у зв`язку з погіршенням стану здоров`я їй важко самостійно матеріально підтримувати доньку.
У судове засідання 16.08.2023 відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення).
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд установив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Такі обставини підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Згідно з судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2023 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).
Так, ч. 1, 2 ст. 199 СК України визначають, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги відповідача, посилаючись, зокрема, на наявність витрат, пов`язаних з навчанням. При цьому позивач вказала, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позбавлена можливості працевлаштуватись з метою отримання доходу для задоволення особистих потреб.
Як убачається з довідки № 89 від 01.05.2023 (а.с. 9), про яку суд зазначив вище, навчання ОСОБА_1 здійснюється на денній формі здобуття вищої освіти, яка відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» є таким способом організації навчання здобувачів вищої освіти, що передбачає проведення навчальних занять та практичної підготовки.
При цьому з довідки про доходи Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка № 137 від 01.05.2023 вбачається, що за період з листопада 2022 року до квітня 2023 року розмір доходу, а саме стипендії, ОСОБА_1 становив 7594,48 грн (а.с. 10).
Указані обставини в сукупності дають підстави дійти висновку, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання ОСОБА_1 позбавлена можливості працювати, при цьому дохід у виді стипендії є недостатнім для забезпечення усіх потреб позивача, внаслідок чого ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.
При цьому суд враховує, що навіть у разі можливості одного з батьків самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини, які пов`язані з її навчанням, законодавець не звільняє другого з батьків від аналогічного обов`язку здійснювати матеріальне забезпечення дитини.
Щодо можливості відповідача надавати позивачеві матеріальну допомогу суд зазначає таке.
Так, суд встановив, що 14.02.2023 відкрито виконавче провадження № 71024433 з примусового виконання вказаного вище судового наказу, де боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем ОСОБА_4 . Вказане підтверджується постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 12).
14.02.2023 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою з ОСОБА_2 стягувались аліменти з його доходу у РПСПОП «Тернопіль» ГУНП в Тернопільській області (а.с. 13-14).
30.03.2023 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою з ОСОБА_2 стягувались аліменти з його доходу у Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» (а.с. 15-16).
Згідно з квитанціями від 08.03.2023, 01.03.2023 та 20.03.2023 такі аліменти сплачувались відповідачем нерегулярно (а.с. 19, 20).
Разом з тим такі обставини свідчать про те, що відповідач працевлаштований та отримує дохід у виді заробітної плати.
Крім цього, з копії договору від 09.01.2023 вбачається, що ОСОБА_2 придбав нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 2788000 грн (а.с. 17-18).
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_2 має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого.
Частиною 1, 2 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників та інших посібних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, можливість дитини працювати під час навчання тощо.
Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.
При цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Так, суд встановив, що повнолітня ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, потребує додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з її навчанням в освітньому закладі. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно придбавати навчальні посібники, канцелярське приладдя, оплачувати додаткові заняття з репетитором тощо.
Ураховуючи викладене, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня життя ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.
Керуючись ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 223, 259, 263-265, 273, 280, 282-284, 288, 289, 354, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 05.05.2023 і до закінчення позивачем навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська