Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2023 Справа №607/7717/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Білик Л. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Великогаївської ОТГ про позбавлення батьківських прав, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Великогаївської ОТГ, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2020 року. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із батьком за адресою АДРЕСА_1 , батько самостійно займається вихованням та утриманням дітей. Відповідачка ОСОБА_2 покинула сім`ю три з половиною роки тому та з того часу самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, з 2018 року відповідачка жодного разу не бачила дітей, хоча позивач не чинив їй перешкод у спілкуванні з дітьми, не спілкувалася з ними навіть телефонним зв`язком, не цікавилась їх фізичним чи духовним розвитком, їх навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно злинуло на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувалась з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надавала доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу; не створювала умов для отримання ними освіти. Стверджують, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, підтверджують ухилення відповідачки від виховання дітей та свідоме нехтування нею своїми обов`язками.

Ухвалою судді від 13.07.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.02.2023 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Білик Л. С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, також зазначили, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Окрім цього, позивач повідомив, що відповідачка покинула сім`ю 4 (чотири) роки тому та 2018 року жодного разу не бачилась з дітьми.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася.

Представник третьої особи в останнє судове засідання не з`явився про дачу, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом прядку. Крім цього, надіслали до суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , зазначила, що є матір`ю позивача. Пояснила, що відповідачка покинула сім`ю близько 5 (п`яти) років тому, не з`являється, не телефонує до дітей, не вітає їх з днем народження, ніяким чином не допомагає дітям та не цікавиться їхнім життям. Вказала, що спільний син сторін ОСОБА_6 , якому зараз 8 років, не згадує про маму. Також, свідок пояснила, що допомагає позивачу у вихованні дітей.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що є вчителем сина позивача ОСОБА_6 , дитини здібна, чиста та гарно вчиться, багато зусиль у виховання та навчання хлопчика вкладають батько та бабуся. Пояснила, що матері ОСОБА_6 не знає, вона не цікавиться навчанням сина, на перший дзвінок не приходила, батьківські збори не відвідує та до школи не з`являється, в соціальних мережах, де спілкуються батьки, відповідачка участі не бере. Окрім цього, вказала. що ОСОБА_6 про маму не згадує.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є завідувачем закладу дошкільної освіти «Країна дитинства», вказала, що молодша дочка позивача ОСОБА_9 відвідує дошкільний заклад 3 роки, дитина доглянута, нею опікується батько та бабуся, маму дитини свідок ОСОБА_8 не бачила, а також зазначила, що вона ніколи не відвідувала батьківські збори.

Судом встановлено, що з 24 квітня 2020 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2020 року в справі № 607/6570/20.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказане підтверджується свідоцтвом про народженням серії НОМЕР_1 , виданим 25 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2343.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказане стверджується свідоцтвом про народженням серії НОМЕР_2 , виданим 14 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №239.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 778 від 06.06.2022 Великогаївської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (проживає без реєстрації).

Згідно довідки №63, виданої 08 червня 2022 року НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ с. Великі Гаї», за час навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати хлопчика - ОСОБА_2 не підтримувала зв`язок з вчителями та не брала участі в житті сина.

Відповідно до довідки №4, виданої 06 червня 2022 року комунальним дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок «Країна дитинства», дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 27.09.2021 відвідує вказаний дошкільний заклад; мама ОСОБА_2 за весь період перебування в дошкільному закладі не цікавилась інтересами дитини, участі в житті дочки не приймає та з вихователями не спілкується; дитину приводять і забирають з дитячого садка батько та бабуся.

Згідно інформації, наданої КНП «Великогаївська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на період перебування на обліку дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дітей зазвичай приводили на обстеження бабуся або батько. Щодо звернень до лікарів закладу матір`ю дітей, таку ситуацію не пригадують.

У відповідності до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великогаївської сільської ради №03 від 09.01.2023, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою.

Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Судом з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дітей, не навідується до них, не цікавиться їхнім життям та станом здоров`я, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, протягом тривалого часу ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню неповнолітніх дітей, не виявляє до них батьківської уваги та турботи.

Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що ОСОБА_2 не виконує обов`язки щодо виховання дітей, свідомо нехтує ними та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають до задоволення.

Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 164 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Великогаївської ОТГ про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 992,40 гривень судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Великогаївської ОТГ, вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич