Провадження № 2/755/766/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Курінного С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі-позивач), звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить суд: 1) визнати недійсним з моменту укладення договір відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П., за реєстровим № 2365, що укладений між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» (код за ) та ТОВ «Старкпром» (код за ); 2) визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ТОВ «Старкпром» (код за ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер ), посвідчений 09.06.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. за реєстровим № 459; 3) витребувати земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) кадастровий номер :66:598:0030, площею 0,062 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); 4) вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням зміни підстав позову, позивач посилається на те, що на праві приватної власності за ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка площею 0,0620 га, кадастровий номер :66:598:0030, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), та належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, що підтверджується: договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.01.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною В.В., реєстраційний № 68 (ВЕМ № 149660); державним актом на право власності на земельну ділянку від 06.07.2007 серія ЯД № 925864; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267540906 від 26.06.2021; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.12.2016 № НВ-016.

26.01.2007 між нею та ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» (далі - банк, первісний кредитор) було укладено Кредитний договір №10 (далі - кредитний договір). Для забезпечення належного виконання позивачкою обов`язків по кредитному договору, 26.01.2007 між нею та банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною В.В., реєстраційний № 70 (далі - договір іпотеки). У відповідності до п. 1.3. договору іпотеки, предметом іпотеки є майнові права на земельну ділянку площею 0,0620 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :66:598:0030 (далі - предмет іпотеки, земельна ділянка).

26.05.2016 між банком (первісним кредитором) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (новим кредитором) були укладені договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 10 від 26.01.2007 та договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П. Відповідно до вказаних договорів, ТОВ «ФК «Укрфінресурс» стало новим кредитором за кредитним та іпотечним договорами.

27.05.2016 між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» (первісний кредитор) та ТОВ «Старкпром» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 10 від 26.01.2007 та договір відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П., за реєстровим № 2365. Відповідно до вказаних договорів, ТОВ «Старкпром» стало новим кредитором за кредитним та іпотечним договорами.

29.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ «Старкпром» на підставі іпотечного договору, в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем.

Згодом, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Татаринцевою Є.А. за реєстровим № 459, ТОВ «Старкпром» продало земельну ділянку ОСОБА_4 .

Вказала, що договір відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П., за реєстровим № 2365, що укладений між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Татаринцевою Є.А. за реєстровим № 459, що укладений між ТОВ «Старкпром» та ОСОБА_5 , а також дії сторін даних правочинів порушили її право власності, тому вона вимушена звернутись до суду з вимогами про застосування наслідків нікчемності та недійсності правочинів, в яких вона не була стороною, але в результаті яких, була позбавлена права власності на земельну ділянку.

Зазначила, що у відповідності до іпотечного договору, в забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором, іпотекодавець передав в іпотеку земельну ділянку площею 0,0620 га, кадастровий номер :66:598:0030, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ). Цільове призначення даної земельної ділянки: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: для ведення садівництва. Згідно положень глави 5 розділу II Земельного кодексу України, землі для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Аналогічним чином, подібні землі віднесені до земель сільськогосподарського призначення згідно наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель». Відповідно до ст. ст. 18,19, 22, 35 ЗК України, земельні ділянки, надані громадянам для садівництва, відносяться до складу земель сільськогосподарського призначення. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про іпотеку», іпотека земельних ділянок здійснюється відповідно до цього Закону. Заборони та обмеження щодо відчуження і цільового використання земельних ділянок, встановлені Земельним кодексом України, є чинними при їх іпотеці. Реалізація переданих в іпотеку земельних ділянок сільськогосподарського призначення при зверненні стягнення на предмет іпотеки здійснюється на електронному аукціоні. Покупцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути особи, визначені Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЗК України, заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути лише банки.

Звертала увагу суду, що у відповідності до договору відступлення іпотеки, ТОВ «Старкпром» став іпотекодержателем земельної ділянки, але ні ТОВ «ФК «Укрфінресурс», ні ТОВ «Старкпром» не мають статусу банку відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», за положеннями якого банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, і відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Додатково посилалася на те, що у відповідності до п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції від 03.04.2016, яка діяла на час укладення оскаржуваного правочину - договору відступлення іпотеки), до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01.01.2017, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Зазначила, що угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Вказала, що з урахуванням наведеного, договір відступлення іпотеки є нікчемний в силу закону, оскільки укладений з порушенням приписів п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції від 03.04.2016, яка діяла на час укладення даного правочину) та є недійсним у зв`язку з недодержанням вимог ч. 4 ст. 133 ЗК України та ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Разом з тим, посилалася на те, що земельна ділянка жодним чином не була продана чи іншим чином відчужена самим позивачем, тому дії ТОВ «Старкпром» такі як: реєстрація права власності на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору та договору відступлення іпотеки; продаж земельної ділянки ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, є неправомірними та не створюють жодних юридичних наслідків щодо земельної ділянки.

Також, договір купівлі-продажу укладено з порушенням й інших норм чинного законодавства України. Так, в провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000665 від 18.01.2017 за заявою ОСОБА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві Дзюбенка О.В. від 18.01.2017 земельну ділянку визнано в кримінального провадженні № 0000665 від 18.01.2017 речовим доказом. Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 27.01.2017 визнано ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000665 від 18.01.2017. 04.06.2021 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/1923/17 було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований в АДРЕСА_2 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :66:598:0030 загальною площею 0,0620 га, яка згідно витягу з Державного реєстру нерухомого майна перебуває у власності ТОВ «Старкпром», , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою у тому числі, але не виключно: проведення будь-яких будівельних, земельних реконструкційних, шляхових та інших робіт на вказаній земельній ділянці. Відповідно до ст. 534 КПК України заборонено Київському міському БТІ, державним органам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або інші види зміни власників, щодо об`єкту нерухомого майна, що розташований в АДРЕСА_2 . Дане обтяження було зареєстроване Десятою київською державною нотаріальною конторою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2021 р. (номер запису про обтяження: 43017998).

Отже, наявність 04.06.2021 арешту та прямої заборони відповідачу-1 щодо відчуження земельної ділянки унеможливлювала укладення договору купівлі-продажу від 09.06.2021, а ТОВ «Старкпром», продаючи земельну ділянку, діяв очевидно недобросовісно та зловживав своїми правами, адже про наявність кримінального провадження № 0000665 від 18.01.2017, в якому земельна ділянка визнана речовим доказом, відповідач-1 знав та подавав періодично в даному кримінальному провадженні заяви про скасування арешту з земельної ділянки, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2017 та апеляційну скаргу на ухвалу.

Наголошувала, що відповідачем навмисно було відчужено земельну ділянку з метою унеможливлення виконання рішення суду щодо спірного майна, яке може бути прийняте на користь позивача у справі № 755/1228/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Старкпром», треті особи: приватний нотаріус КМНО Джуринська Л.В., ОСОБА_6 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання недійсним договору іпотеки. З урахування наведеного, посилалася на те, що на день звернення до суду із даним позовом земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 , відтак належним способом захисту її прав та інтересів буде витребування майна (земельної ділянки) із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали суду позивачем та її представником було отримано 11.10.2022 та 13.10.2022.

Відповідачі, ОСОБА_7 , копію вказаної ухвали суду разом із копією позовної заяви та додатками до неї отримав 22.11.2021, ТОВ «СТАРКПРОМ» зазначені документи отримано не було, конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Третя особа, приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, вказані документи отримала 08.12.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2021 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 витребувані докази від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Євгенії Анатоліївни.

Цього ж дня, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння.

07.06.2022 від приватного нотаріуса Татаринцевої Є.А. на виконання ухвали суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2022 поновлено провадження у вказаній цивільній справі.

13.09.2022 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 до суду надійшла заява про зміну підстав позову та клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, які ухвалою суду від 13.09.2022 було задоволено. Прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позову від 13.09.2022, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння та залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольгу Петрівну, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринську Людмилу Володимирівну. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справа щодо заяви, яка надійшла, та встановлено відповідні строки.

17.10.2022 до суду надійшов лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни про розгляд справи у її відсутність.

Цього ж дня до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2022 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про прийняття заяви про зміну предмету позову та залучення до участі у справі співвідповідача. Прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про зміну підстав позову від 17.10.2022, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння. Залучено до участі у справі № 755/14101/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння - в якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс». Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справа щодо заяви, яка надійшла, та встановлено відповідні строки.

31.10.2022 до суду від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

09.11.2022 до суду надійшли клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про долучення документів до матеріалів справи.

02.12.2022 від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. до суду надійшло клопотання/заява про розгляд справи у її відсутність через зайнятість.

12.12.2022 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни надійшов лист, у якому просить про розгляд справи у її відсутність.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2022 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна про визнання недійсними договорів, витребування майна з незаконного володіння, призначено справу до судового розгляду по суті.

21.02.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «СТАРКПРОМ» - Цирулевського Р.О. на позовну заяву, з доказами на його обґрунтування із заявою про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2023 відзив відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ» від 21.02.2023 з письмовими доказами на його обґрунтування - залишено без розгляду, крім вимог в частині застосування строку позовної давності.

01.03.2023 до суду від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. надійшло клопотання/заява, у якій остання просить суд розглядати справу без її участі.

17.03.2023 до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 надійшли заперечення щодо застосування строку позовної давності, у яких просить суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Старкпром» про застосування строків позовної давності, а у разі, якщо суд прийде до висновків про наявність обставин про застосування строків позовної давності, визнати поважними причини пропуску позовної давності у даній цивільній справі. Додатково вказував про те, що для захисту своїх прав та законних інтересів позивачем в період з 2017 року по 2021 рік подавались позовні заяви до ТОВ «Старкпром» та інших осіб, предметом спорів яких постійно була земельна ділянка площею 0,0620 га, кадастровий номер :66:598:0030, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме: Окружним адміністративним судом міста Києва розглядалась судова справа № 826/952/17 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни, третя особа: ТОВ «Старкпром» про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за ТОВ «Старкпром», у якій 05.06.2018 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову про скасування попередніх судових рішень та закрито провадження, у зв`язку з тим, що дана категорія справ не підсудна адміністративному суду. Дніпровським районним судом міста Києва розглядається судова справа № 755/1228/17 за позовом ОСОБА_10 до ТОВ «Старкпром», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, про скасування запису в державному реєстрі щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за ТОВ «Старкпром» та визнання недійсним договору іпотеки № 56 від 13.01.2017, який укладений між ТОВ «Старкпром» та ОСОБА_6 , у якій 15.02.2023 судом касаційної інстанції прийнято постанову про задоволення скарги ОСОБА_11 частково та на 24.05.2023 призначено справу до розгляду у приміщенні Київського апеляційного суду. Печерським районним судом міста Києва розглядалась судова справа № 757/50829/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Старкпром», ТОВ «ФК «Укрфінресурс», треті особи: ПАТ «Кредобанк», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П., про визнання договорів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 27.05.2016 недійсними, скасування державної реєстрації, у якій 10.05.2022 судом касаційної інстанції прийнято постанову про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 Дніпровським районним судом міста Києва розглядається судова справа № 755/14101/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Старкпром», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО Татаринцева Є.А., ТОВ «ФК «Укрфінресурс», приватний нотаріус ЛМНО Львівської обл. Новосад О.П., приватний нотаріус КМНО Джуринська Л.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вважає, що подаючи вказані позовні заяви, позовна давність щодо оскарження договору відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П., за реєстровим № 2365. що укладений між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром», та витребування земельної ділянки з незаконного володіння переривалася, відтак позивач звернулася до суду з вимогою про захист свого цивільного права та законного інтересу в межах загального трирічного строку.

Зауважив, що якщо суд все ж таки дійде до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, то вказує, що даний строк пропущено нею з поважних причин, адже Окружним адміністративним судом міста Києва по справі № 826/952/17 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , та лише в 05.06.2018 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову про скасування попередніх судових рішень та закрито провадження, у зв`язку з тим, що дана категорія справ не підсудна адміністративному суду, тобто, до 05.06.2018 у ОСОБА_1 не було підстав та необхідності для подання інших позовів, адже її порушене право було поновлено та захищено.

Разом із тим, посилалася, що 30.03.2020 згідно із законом №540-ІХ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України доповнено п. 12, так під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COV1D-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, отже, враховуючи введений на території України карантин та судові процеси, які були ініційовані позивачем, та те, що сплинуло не більше трьох років між справами, вважає, що строк позовної давності пропущений ОСОБА_1 з поважних причин.

17.03.2023 до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 надійшли додаткові пояснення, у яких останній просив їх прийняти та долучити до матеріалів цивільної справи, та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у даній цивільній справі. Додатково пояснив суду, що підставами для звернення до суду із позовними вимогами у межах цивільної справи № 757/50829/18 за позовом ОСОБА_12 до ТОВ «Старкпром», ТОВ «ФК «Укрфінресурс», треті особи: ПАТ «Кредобанк», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. про визнання договорів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 27.05.2016 р. недійсними, скасування державної реєстрації було те, що договір відступлення прав вимоги від 27.05.2016 за кредитним договором № 10 від 26.01.2007, укладений між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» укладений з порушенням чинного законодавства України, оскільки кредитодавцем за кредитним договором може бути виключно банк або інша фінансова установа, а ТОВ «Старкпром» не є фінансовою установою, і тому не має права надавати фінансові послуги, не може бути кредитодавцем за кредитним договором; договір відступлення прав вимоги за кредитним договором за своєю юридичною природою є договором факторингу, сторони якого можуть бути виключно фінансові установи; сторонами були порушені приписи Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; договір відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П., за реєстровим № 2365, що укладений між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» є похідним договором від договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, а тому визнавши основний договір (Договір відступлення прав вимоги за кредитним договором) недійсним, похідний договір також являється недійсним. Отже, в справі № 757/50829/18 оскаржувані договори досліджувались виключно в межах визначених позивачем підставах. Натомість, в справі № 755/14101/21 ОСОБА_1 визнає недійсним тільки договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки як самостійний договір на інших підставах, а саме: договір укладено з порушенням ст. 133 та п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, вказані підстави не досліджувались в справі № 757/50829/18.

Підставами для звернення до суду із позовними вимогами у цивільній справи № 755/1228/17 було те, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки позасудовим шляхом були допущені порушення Закону України «Про іпотеку» (ст. 35) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 25). При реєстрації права власності за ТОВ «Старкпром» на земельній ділянці площею 0,0620 га, кадастровий номер :66:598:0030, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) були обтяження у вигляді арешту, накладеного в рамках кримінального провадження. І як похідною вимогою було те, що договір іпотеки № 56 є недійсним, так як ТОВ «Старкпром» незаконно оформив право власності на земельну ділянку, а отже й не мав права укладати даний договір іпотеки № 56. Постановою Верховного Суду від 15.02.2023 задоволено скаргу ОСОБА_1 частково, скасовано постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2020 в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Висновок Верховного Суду: в матеріалах справи відсутні докази, на які посилається нотаріус у своїх запереченнях, що підтверджують відсутність арешту на земельній ділянці на момент звернення стягнення на предмет іпотеки; натомість в матеріалах справи наявні витяги з відповідних реєстрів про наявність такого арешту на земельну ділянку. В частині визнання недійсним договору іпотеки № 56 від 13.01.2017, який укладений між ТОВ «Старкпром» та ОСОБА_6 , рішення попередніх інстанцій змінено, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови. Висновок Верховного Суду: в задоволені позову повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 (іпотекодержатель) не залучений відповідачем по даній справі, інші обставини досліджуватись не повинні. Станом на день подання додаткових пояснень вказана справа перебуває у провадженні Київського апеляційного суду та призначена до розгляду на 24.05.2023. Тобто, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12.07.2018 в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності не набрало законної сили.

Втім, у справі № 755/14101/21 ОСОБА_1 заявляє вимогу про визнання недійсним лише договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки як самостійного договору на інших підставах, а саме: договір укладено з порушенням ст. 133 та п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, та заявлено окрему позовну вимогу щодо витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння як похідну вимогу, а такі підстави не досліджуються в справі № 755/1228/17.

Щодо ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2022 по справі №2-2858/2011 вказала, що прийняття вказаної ухвали не може бути підтвердженням погодження та визнання ОСОБА_1 правомірності звернення стягнення на земельну ділянку, а наявність вказаної ухвали не може обмежувати права ОСОБА_1 на судовий захист своїх порушених прав, оскільки в поданій заяві у справі № 2-2858/2011 позивач не вказувала, що вона погоджується та визнає правомірність дій ТОВ «Старкпром» щодо звернення стягнення на земельну ділянку.

20.03.2023 до суду від представника відповідача-1, ТОВ «СТАРКПОМ» - Цирулевського Р.О. надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій останній просив суд прийняти подану заяву та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. У поданій заяві посилався на те, що позивач про оскаржуваний правочин (договір відступлення прав за договором іпотеки) обізнана ще з 2017 року, оскаржувала його в судовому порядку в рамках інших справ та оскаржувала позасудове стягнення на предмет іпотеки, де було відмовлено в задоволенні її позовних вимог. Вказав, що позивач оскаржує договір відступлення прав за договором іпотеки посвідчений 27.05.2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської обл. Новосад О.П. за реєстровим № 2365, що укладений між ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та ТОВ «СТАРКПРОМ». В той же час, позивач звернулася з даним позовом 19.08.2021, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Окрім того, зазначив, що позивач був обізнаний про наявність оскаржуваного договору, оскільки зверталася з позовними вимогами про визнання договорів відступлення права вимоги та договорів відступлення прав за договором іпотеки до Печерського районного суду м. Києва у рамках справи № 757/50829/18. 16.01.2017 позивач також зверталась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про скасування запису в державному реєстрі (справа № 755/1228/17), у якій рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2018 у справі № 755/1228/17 за позовом ОСОБА_1 , залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2020, у задоволенні позову відмовлено. Вважає, що ОСОБА_1 про існування оскаржуваного договору від 27.05.2016 фактично знала ще 16.01.2017, у зв`язку з чим і звернулася до суду з відповідними позовами, ініціювала різні судові спори, однак рішеннями судів у рамках справ № 755/1228/17 та № 757/50829/18 було відмовлено у їх задоволенні, а позасудове звернення стягнення визнано законним (відповідно вибуття із її власності земельної ділянки є правомірним).

Вважає, що правомірність вибуття земельної ділянки із власності позивача також підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду від 30.11.2022 у справі № 2-2858/2011, якою задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено, що ТОВ «СТАРКПРОМ» було проведено позасудове звернення стягнення на земельну ділянку кадастровий номер :66:598:0030. Вказав, що суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_1 в заяві підтвердила: «Обґрунтовуючи свої вимоги боржник вказував, що між ним та ПАТ «Кредобанк» було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у спосіб передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки» (аркуш 4 абзац 2 ухвали). Тобто, вважає, що ОСОБА_1 , в рамках іншої справи визнає законність проведення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки (земельну ділянку кадастровий номер :66:598:0030) та фактично відсутність будь яких претензій на таку земельну ділянку у зв`язку з позасудовим зверненням стягнення, однак в рамках даної справи його заперечує, що є абсурдним та явним зловживанням своїми правами у рамках даної справи. Вважає, що позивач звернувся з даним позовом до суду 19.08.2021, тобто після спливу строків позовної давності, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені, у зв`язку з пропуском строків позовної давності, навіть якщо вони знаходять своє підтвердження, відповідно не підлягають задоволенню інші позивні вимоги, як похідні від першої.

Цього ж дня, до суду від представника відповідача-1, ТОВ «СТАРКПОМ» - Цирулевського Р.О. надійшли пояснення учасника, викладені у письмовій, відповідно до п.3 ч.1 ст. 43 ЦПК України, які останній просив врахувати та відмовити в задоволенні позову. Вказав, що позивач взагалі не обґрунтував, яким чином договір відступлення права вимоги порушує його суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси, так як відступлення права вимоги мало наслідком лише зміну кредитора у зобов`язані, але не змінило обсяг та характер зобов`язань позивача щодо повернення грошових коштів. ТОВ «СТАРКПРОМ» зазначає, що оскаржуваним договором відступлення права вимоги не порушуються права позивача, позивачем у жодних заявах по суті не наведено та не доведено факту порушення його прав та законних інтересів укладанням оспорюваного договору. Зазначив, що у даній справі, що переглядається, позивач не є стороною договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09.06.2021 між ТОВ «СТАРКПРОМ» та ОСОБА_7 , отже позивач зобов`язаний був довести, що оспорюваним договором порушуються його певні права та інтереси, що є умовою надання судового захисту порушеному, невизнаному або оспорюваному праву особи. Вважає, що правомірність вибуття земельної ділянки із власності позивача було встановлено у межах розгляду інших судових справ. Вважає, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09.06.2021 між ТОВ «СТАРКПРОМ» та ОСОБА_7 , позивач не була власником спірного майна та втратила таке право з моменту проведення ТОВ «СТАРКПРОМ» позасудового звернення стягнення та встановлення судом законності процедури позасудового звернення стягнення на таке майно, а матеріали справи не містять доказів незаконності набуття ТОВ «СТАРКПРОМ» права власності на земельну ділянку, отже презумпція правомірності набуття права власності не спростована. Таким чином, не будучи власником спірного майна, та не спростувавши правомірність набуття ТОВ «СТАРКПРОМ» права власності на земельну ділянку, позивач не навела аргументів щодо порушення своїх прав та інтересів спірним договором купівлі-продажу земельної ділянки, а тому позовні вимоги є безпідставними та не можуть бути задоволені.

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у самому позові та заявах сторони позивача по суті справи. Додатково пояснила суду, що до 2009 року регулярно сплачувала кредит, однак відносно неї було розпочато кримінальне провадження, за результатами розгляду якого була засуджена до позбавлення волі з конфіскацією всього майна. В 2012 році звільнилася з місць відбування покарання. Повідомила, що в 2009 році слідчим у рамках кримінального провадження було накладено арешт на земельну ділянку. У 2014 році Верховний Суд скасував вирок, в подальшому у 2018 році було знято обвинувачення. Повідомила суду, що на спірній земельній ділянці побудувала будинок понад 300 кв.м., однак у зв`язку з арештом не встигла ввести його в експлуатацію. Зазначила, що постійно комунікувала із банком, навіть будучи у СІЗО, регулярно сплачувала кредитні платежі. Була впевнена, що на земельну ділянку був накладений арешт, відтак ніякі дії щодо неї вчинятися не будуть.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 підтримав заявлений позов, з підстав викладених у заяві про зміну підстав позову та просив його повністю задовольнити. Пояснив суду, що договір відступлення права вимоги за іпотекою є нікчемним у силу положень ст. 15 Закону України «Про іпотеку» та ч.4 ст.133 Земельного кодексу України, п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України. Крім того, договір укладений між ТОВ «СТАРКПРОМ» та ОСОБА_13 був укладений у період наявної заборони, оскільки земельна ділянка визнана речовим доказом. У частині вимог про позовну давність зауважив про те, що у зв`язку із різними судовими процесами позовна давність неодноразово переривалася.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 0,0620 га, що розташована на АДРЕСА_1 , цільове призначення: ведення садівництва (далі-земельна ділянка).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером :66:598:0030, за адресою: АДРЕСА_1 ) площею 0,0620, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення.

26.01.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір №10 від 26.01.2007.

26.01.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк» був укладений іпотечний договір на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №10 від 26.01.2007. На забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 по кредитному договору в іпотеку передана земельна ділянка, кадастровий номер :66:598:0030, площею 0,0620, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, за адресою АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності.

26.05.2016 між ПАТ «Кредобанк» (правонаступник ВАТ «Кредобанк») (первісний кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (новий кредитор, що зареєстроване та здійснює свою діяльність у відповідності до законодавства України, уповноважене надавати фінансові послуги, внесено до державного реєстру фінансових установ на підставі Розпорядження Нацкомфінпослуг від 05.11.2013 № 3970) були укладені договори про відступлення права вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П., зареєстрований у реєстрі за № 2359.

27.05.2016 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром» були укладені договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором №10 від 26.01.2007 та договір про відступлення права за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною В.В. від 26.01.2007 в реєстрі за № 70, який укладений на забезпечення кредитного договору №10 від 26.01.2007, посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П., зареєстрований у реєстрі за № 2365.

29.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ «СТАРКПРОМ», індексний номер:33297173.

29.06.2020 між ТОВ «СТАРКПРОМ» (продавець) та ОСОБА_7 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. та зареєстрований у реєстрі за № 459 (далі- договір купівлі продажу).

За умовами договору купівлі-продажу, продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку номер 16 (шістнадцять), загальною площею 0,062 (нуль цілих шістдесят дві тисячних) га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :66:598:0030, та сплатив за неї обумовлену цим договором грошову суму.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 у справі 755/1923/17, постановою слідчого від 19.01.2017 земельну ділянку кадастровий номер :66:598:0030 загальною площею 0,0620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) визнано речовим доказом в кримінальному провадженні за № 0000665 від 18.01.2017, а також постановою слідчого Києво-Святошинського РВ ГУМВС України у Київській області Кравченка Д.М. від 10.08.2009 на земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,0620 га, що розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий № 66:598:0030 було накладено обтяження, а саме арешт вищевказаної земельної ділянки.

Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого станом на 26.07.2021 щодо об`єкту - земельної ділянки за кадастровим номером :66:598:0030, плорщею (га): 0,062, з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, за адресою АДРЕСА_2 , наявна заборона на відчуження - арешт нерухомого майна, номер запису обтяження 41852762 від 12.08.2009, проведеної на підставі постанови СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській обл. від 10.08.2009.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до суду із вимогою про визнання недійсним з моменту укладення договору відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольгою Петрівною, за реєстровим № 2365, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (код за ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» (код за ), позивач посилалася на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» не є банківською установою, відтак не може набути у власність та буди заставодержателем спірної земельної ділянки з її визначеним цільовим призначенням.

Статтею 14 Конституції України задекларовано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 22 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент укладання договору про відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, визначає обмежений суб`єктний склад прав власності на землі сільськогосподарського призначення.

Частиною 1 статтею 23 ЗК України встановлено, що землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Набувати у власність земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва мають право виключно громадяни України мають право (ст. 35 ЗК України).

Згідно зі ст. 133 ч. 4 ЗК України, заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути лише банки.

Банк, як це встановлено ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

В Державному реєстрі банків відомості про ТОВ «СТАРКПРОМ» відсутні.

Поряд із цим, згідно з інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «СТАРКПРОМ», , здійснює діяльність за такими видами: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний), 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, 73.11 Рекламні агентства, 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, з наведеного убачається, що вказані види не відносяться до банківської діяльності.

У відповідності до ст. 15 ЗУ «Про іпотеку», іпотека земельних ділянок здійснюється відповідно до цього Закону. Заборони та обмеження щодо відчуження і цільового використання земельних ділянок, встановлені Земельним кодексом України, є чинними при їх іпотеці. Реалізація переданих в іпотеку земельних ділянок сільськогосподарського призначення при зверненні стягнення на предмет іпотеки здійснюється на прилюдних торгах. Покупцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути особи, визначені Земельним кодексом України.

Згідно ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

З аналізу наведених норм закону, можна прийти до висновку, що землі сільськогосподарського призначення є обмежено оборотоздатним об`єктом цивільного права.

Згідно зі ст. 203 ч. 1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України, разом з іншим, встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

В пункті 18 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, в тому числі і правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 р., «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 р., «Сєрков проти України2 від 7 липня 2011 р., 2Колишній король Греції та інші проти Греції2 від 23 листопада 2000 р., 2Булвес2 АД проти Болгарії2 від 22 січня 2009 р., 2Трегубенко проти України2 від 2 листопада 2004 р., 2East/West Alliance Limited» проти України2 від 23 січня 2014 р.) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого Протоколу, якщо б хоча одного критерію не буде додержано.

З урахуванням практики ЄСПЛ щодо застосування статті 1 Першого Протоколу та згідно із засадами українського цивільного та земельного законодавства - застава (іпотека) земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути допустимими тільки з підстав, чітко визначених законом.

Згідно ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч.2 ст.3 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04.04.2011 «Верховенство права» вказала, що правова визначеність є елементом верховенства права та є істотно важливою для питання довіри до судової системи. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону легко доступним, закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Як вказав Європейський Суд у рішенні по справі «Ольссон проти Швеції», норма національного закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки. Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін).

Окрім того, Європейський суд зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2018 у справі № 577/5321/17, щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 зокрема зазначено (п.75),що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Власник земельної ділянки або землекористувач, відповідно до ст. 152 ЗК України, може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Положення ст. 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі N 6-648цс16).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

При цьому, згідно п.п. б) п.15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, забороняється купівля-продаж або відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб земельних ділянок, які перебувають у приватній власності і віднесені до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім переходу до банків права власності на земельні ділянки як предмет застави, передачі земельних ділянок у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та відчуження земельних ділянок для суспільних потреб. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої цим підпунктом, у частині їх купівлі-продажу та відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на користь юридичних осіб на майбутнє (у тому числі укладення попередніх договорів), є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

За встановлений судом фактів та правовідносин, що склалися в їх результаті, суд приходить до висновку, що договір відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольгою Петрівною, за реєстровим № 2365, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (код за ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» (код за ), предметом якого є земельна ділянка, площею 0,0620 га, кадастровий номер :66:598:0030, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), та належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, - є недійсним в силу його нікчемності, відтак подальші дії щодо предмету договору підлягають визнанню їх недійсними, оскільки є похідними, відповідно укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки між Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» (код за ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідчений 09.06.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Євгенією Анатоліївною за реєстровим № 459 є недійсним з моменту його укладення.

Вирішуючи питання про витребування з володіння земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) кадастровий номер :66:598:0030, площею 0,062 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), суд приходить наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормою ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Правовими підставами для звернення позивача за захистом порушених прав є положення ст. 387 Цивільного кодексу України, за якими власник має право витребувати своє майно, від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З контексту вказаної норми убачається, що позивачем може бути лише законний власник, особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі. Відповідачем виступає особа, яка заволоділа чужим майном, або набула його за відповідним правочином з третьою особою. Незаконне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на правовий титул. Незаконні володільці відповідають перед власником майна неоднаково, залежно від того, чи є вони добросовісними або недобросовісними набувачами майна.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності та за умовами ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі інше майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За приписами ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем, ОСОБА_7 , не надано суду доказів щодо спростування викладених позивачем обставин та заперечення заявлених позовних вимог б.

Таким чином, оцінюючи вказані факти в їх сукупності, судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 були відсутні правові підстави для набуття у власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.06.2020, укладеного між ТОВ «СТАРКПРОМ» (продавець) та ОСОБА_7 (покупець), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. та зареєстрований у реєстрі за № 459, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку номер 16 (шістнадцять), загальною площею 0,062 (нуль цілих шістдесят дві тисячних) га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :66:598:0030, та сплатив за неї обумовлену цим договором грошову суму, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, та є підставою для задоволення позову у цій частині.

Щодо заяви відповідача ТОВ «Старкпром» про застосування строків позовної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. У разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави починається від дня набуття оспорюваних активів відповідачем. Винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Відповідно до ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

За вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа № 826/952/17 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни, третя особа: ТОВ «Старкпром» про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за ТОВ «Старкпром», провадження у якій відкрито 13.01.2017.

Предметом позовних вимог у даній справи було скасування рішення №33297173 від 30.12.2016 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33297173, відповідно до якого за ТОВ «СТАРКПРОМ» зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0620 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (с/т «ДВРЗ»), кадастровий номер :66:598:0030. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018, позов задоволено: визнано протиправними та скасувано рішення Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.12.2016 індексний номер 33297173. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018 скасувано, а провадження у справі закрито, у зв`язку з тим, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Також, в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 755/1228/17 за позовом ОСОБА_10 до ТОВ «Старкпром», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Л.В., ОСОБА_6 про скасування запису в державному реєстрі та визнання недійсним договору іпотеки, провадження у якій відкрито 17.01.2017.

Предметом позовних вимог у даній справи було скасування запису в державному реєстрі щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за ТОВ «Старкпром» та визнання недійсним договору іпотеки № 56 від 13.01.2017, який укладений між ТОВ «Старкпром» та ОСОБА_6 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.11.2018, у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 01.04.2020 постанова Київського апеляційного суду від 21.11.2018 скасована, передана справа № 755/1228/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2020 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2018 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15.02.2023 справу № 755/1228/17 постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2020 у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Старкпром», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Л.В., ОСОБА_6 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності, скасувано, передано справу № 755/1228/17 у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Старкпром», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Л.В., ОСОБА_6 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності, на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12.07.2018 та постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2020 у частині позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки, змінено, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12.07.2018 та постанова Київського апеляційного суду від 09.12.2020 у скасованих частинах втрачають законну силу.

Крім того, в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 757/50829/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Старкпром», ТОВ «ФК «Укрфінресурс», треті особи: ПАТ «Кредобанк», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П., про визнання договорів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 27.05.2016 недійсними, скасування державної реєстрації, провадження у якій відкрито 19.11.2018. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.09.2020 позов задоволено, визнано недійсними договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. за реєстровими номерами 2359, 2365, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром», скасувано державну реєстрацію права власності ТОВ «Старкпром» на земельну ділянку :66:598:0030, площею 0, 062, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, за адресою АДРЕСА_2 , яке зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33297173 від 30.12.2016, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. Постановою Київського апеляційного суду від 29.03.2021, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10.05.2022, рішення Печерського районного суду міста Києва від 17.09.2020 скасовано, позов залишено без задоволення.

Суд наголошує на тому, що хоча і предмет позову у вище вказаних справах частково відповідає предмету позову, що заявлений в межах розгляду даної справи (визнання недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. за реєстровим номером 2365, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінресурс» та ТОВ «Старкпром»), однак підстави позовів є різними.

Отже, як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 під час розгляду справ № 826/952/17, № 755/1228/17, № 757/50829/18, звернулася до суду з позовами про захистом своїх прав в межах строків позовної давності. До 05.06.2018, тобто до скасування Верховним Судом постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018, у позивача необхідності у зверненні до суду за захистом своїх прав не було, оскільки такі права були поновлені судовим рішенням яке набрало законної сили. З даним позовом позивач звернулася до суду 19.08.2021, провадження у справи відкрито 01.10.2021.

Виходячи з аналізу наведених вище норм права, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Отже, подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності.

За змістом статті 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

При цьому, очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за помилку у визначенні підвідомчості відповідної справи і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Частиною 5 статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №902/326/16, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18 та в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав. При цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше регулятивне, друге охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Таким чином, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принципи справедливості, добросовісності і розумності, з точки зору наявності підстав, пов`язаних з поважністю причин для поновлення строку позовної давності для звернення до суду позивача за захистом порушеного права позивача, суд доходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку позовної давності та захисту порушеного права позивача.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями вищенаведеного діючого законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 14, 19, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 177, 178, 202-204, 215, 216, 228, 256, 257, 261-264, 267, 317, 319, 321, 238, 386, 400 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Земельним кодексом України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 141, 158, 209, 210, 247, 263, 265, 280, 354 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ» (код за , м. Київ вул. Новокостянтинівська, 4-А), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (код за , м. Київ, пр-т Юрія Гагаріна, буд.23), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна ( АДРЕСА_5 ), приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна (м. Львів, вул. Княгині Ольги, 100-К), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна (м. Київ вул. Жилянська, 31, прим.6) про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення договір відступлення прав за договором іпотеки від 27.05.2016, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольгою Петрівною, за реєстровим № 2365, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (код за ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» (код за ).?

Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» (код за ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідчений 09.06.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Євгенією Анатоліївною за реєстровим № 459.

Витребувати земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) кадастровий номер :66:598:0030, площею 0,062 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 грн.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Старкпром» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 950 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 11804 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 29.03.2023.

Суддя: