Справа № 196/862/21
№ провадження 2/196/71/2023
Р І Ш Е Н Н Я
23 травня 2023 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бабічевої Л.П.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 128 198,76 грн., а саме: 21 500 грн. основного боргу, 78 690 грн. пені, 50 % річних в сумі 25 093,15 грн. та інфляційних втрат - 2 915,61 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 березня 2019 року між ним та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою, відповідно до якого він передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 23 500 грн.
Відповідач зобов`язався повернути позику не пізніше 12 квітня 2019 року, однак, у повному обсязі борг не повернув. Відповідач повернув лише частину боргу, а саме 2000 грн. З урахуванням повернутих коштів сума боргу складає 21 500 грн.
Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату вищевказаної суми заборгованості, однак відповідач грошові кошти не повернув.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання у встановлений у розписці та договорі строк, то позивач згідно пункту 8 договору позики має право на одержання процентів річних з розрахунку 50 % від суми простроченої заборгованості за увесь строк прострочення.
Розрахунок здійснений за формулою: С (сума заборгованості) х 50% х Д (кількість днів прострочення) / 365 / 100.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.23).
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2021 року здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.43).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта (а.с.73-74).
10 жовтня 2022 року на адресу суду від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулась без виконання ухвала суду від 21.12.2021 р. у зв`язку з не проведенням відповідачем ОСОБА_2 оплати експертизи (а.с.76).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2022 р. справа передана у провадження судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічевої Л.П. та ухвалою судді від 10.10.2022 р. поновлено провадження у справі і призначено підготовче судове засідання (а.с.77-78).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.106).
23 травня 2023 року позивач надав до суду заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 78 690 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 915,61 грн. та 50% річних у сумі 14 343,15 грн. ( а.с. 128).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення пені в сумі 78 690 грн., інфляційних втрат в сумі 2 915,61 грн. та 50 % річних в сумі 14 343,15 грн. у зв`язку з відмовою позивача від частини позовних вимог.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує, просить стягнути з відповідача на його користь основний борг у сумі 21 500 грн., проценти - 50% річних з простроченої суми у розмірі 10 750 грн. ( а.с. 129).
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (а.с.120-123, 125-127).
23 травня 2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч.1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень /ч.3 ст.12 ЦПК України/.
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Відповідний правовий висновок також мітиться у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц.
Судом встановлено, що 15 березня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 (Позикодавцем) та відповідачем ОСОБА_2 (Позичальником) укладено договір позики, згідно п.1 якого розмір позики складає 23 500 грн. 00 коп. ( а.с. 130).
У пункті 2 договору позики зазначено, що факт отримання суми позики підтверджується розпискою, власноручно складеною позичальником в момент передачі йому суми позики. Сума позики отримана у повному обсязі в момент підписання даного договору.
Згідно п.3 договору відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 12 квітня 2019 року.
У пункті 8 вказаного договору зазначено, що за невиконання чи несвоєчасне виконання умов договору Позикодавець сплачує Позичальнику пеню в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочки з урахуванням офіційно установленого індексу інфляції, а також річні з розрахунку 50 % від суми простроченої заборгованості за увесь строк прострочення
Договір містить підписи позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 надав 15 березня 2019 року позивачу ОСОБА_1 розписку, у якій вказав, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 23 500 грн. та зобов`язується повернути суму позики у строк до 12.04.2019 року. Також зазначив, що розписка складена на підтвердження укладеного 15 березня 2019 року договору позики (а.с.131).
Оцінивши зміст розписки від 15.03.2019 р., суд доходить висновку, що вона підтверджує передання грошових коштів від позивача до відповідача і отримання останнім грошових коштів у позику.
Отже, судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у договірних відносинах та між ними було укладено саме договір позики у письмовій формі згідно вимог ч. 1 ст.1047 ЦК України, що підтверджується наданою суду позивачем розпискою.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику у строк до 12.04.2019 року, про що зазначено у договорі позики та розписці, однак, вказаної у розписці суми грошей позивачу у повному обсязі не повернув. Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач частково повернув борг у сумі 2000 грн., тому просить стягнути суму боргу у розмірі 21 500 грн.
Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували факт укладення між сторонами договору позики, дійсність його умов та передачі коштів, також не надано доказів про погашення усієї суми заборгованості за договором позики від 15 березня 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 21 500 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів - 50 % річних в розмірі 10 750 грн., суд зазначає таке.
Позивач на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача проценти річні від простроченої суми у розмірі 10 750 грн.
Так, захист прав та інтересів позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) врегульовано частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
У даному випадку розмір процентів річних передбачений договором позики.
З огляду на те що відповідач порушив грошове зобов`язання з повернення заборгованості за договором позики, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення процентів річних у розмірі 50 % від простроченої суми заборгованості згідно пункту 8 договору позики від 15.03.2019 р.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Позивачем було заявлено вимогу про стягнення 50 % річних в сумі 25 093,15 грн. за період з 13.04.2019 по 11.08.2021 року, що становить 852 дні.
Позивач відмовився від частини позовних вимог та просить стягнути 50 % річних в сумі 10 750 грн., що становить суму процентів за 365 днів, т.б. за 1 рік.
Отже, за 365 днів прострочення 50% річних становить суму у розмірі 10 750 грн. із розрахунку : 21 500 грн. х 365 днів х 50 : 100 : 365 = 10 750 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 50% річних у розмірі 10 750 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 15.03.2019 року у розмірі 32 250 грн., яка складається з таких сум: сума боргу - 21 500 грн., 50 % процентів річних від простроченої суми - 10 750 грн.
У підготовчому судовому засіданні відповідач зазначив, що він договір позики та розписку не підписував, позивач йому не передавав грошові кошти, однак, на підтвердження вказаних доводів відповідач не надав суду жодного доказу, а тому суд не бере до уваги вказані твердження відповідача та вважає їх голослівними.
Також суд зазначає, що ухвалою суду було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, однак, експертиза проведена не була у зв`язку з не проведенням відповідачем оплати експертизи. Таким чином, відповідач не виконав ухвалу суду та не довів належними доказами той факт, що він не укладав договір позики.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у сумі 1 281,10 (а.с. 21).
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в повному розмірі, яка становить 1 281 грн. 10 коп.
На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 12, 13, 78-80, 258, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.03.2019 року у розмірі 32 250 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 281 грн. 10 коп., а всього 33 531 грн. 10 коп. (тридцять три тисячі п`ятсот тридцять одну грн. 10 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 30 травня 2023 року.
Суддя Л.П. Бабічева