Справа № 456/4606/21 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1610/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

З участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Дмитрович Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 456/4606/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори,-про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

в с т а н о в и в :

08.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: Стрийської ДНК про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_3 , зазначений позивачем третьою особою, помер, відтак суд не зазначає такого в числі учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 16.10.2013 року її батько ОСОБА_3 подарував їй частину житлового будинку із відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель у АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1775 га надану для обслуговування житлового будинку за кадастровим номером :01:009:0092.

08.07.2021 року державним нотаріусом Стрийської ДНК видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на частину житлового будинку у АДРЕСА_1 разом з відповідною частиною належних до нього господарських будівель по АДРЕСА_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Підставою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на частину житлового будинку із відповідною часткою належних до нього господарських споруд у АДРЕСА_1 , нотаріусом зазначено право на частку власності ОСОБА_4 , матері відповідачки, на підставі рішення Стрийського МБТІ за №197.

Зазначає, що право власності на частину житлового будинку разом з відповідною часткою належних до нього господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 рішенням народного суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 року у справі № 2-326 не визнавалося. У зазначеному рішенні було прописано «признати право власності на частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 ». Доказів, що будинок АДРЕСА_2 змінено з присвоєнням номера АДРЕСА_1 суду не надано.

Щодо господарських споруд, на частину яких видано свідоцтво про право на спадщину відповідачці, такі побудовані на земельній ділянці наданій для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 . Частина цих господарських будівель була побудована її батьком після прийняття народним судом рішення від 12.09.1979 року. Дата побудови цих споруд зазначена у технічному паспорті, копія якого знаходиться у матеріалах справи.

Гірненською сільською радою 25 серпня 1994 року проведені уточнені обміри земельної ділянки наданої для ведення ОСГ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Відповідно до складеного Акту обміру (уточнення) земельних ділянок від 25.08.1994 року за ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку 0,17 га, за ОСОБА_4 -0,26 га.

Рішенням виконавчого комітету Гірненської сільської ради №43 від 25.09.2008 року про затвердження списків власників нерухомого майна, затверджено списки власників нерухомого майна по АДРЕСА_1 , де в додатку №1 під номером 361 зазначено прізвище ОСОБА_3 , навпроти зазначено номер-171. Прізвище ОСОБА_5 не зазначено під жодним номером.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не здобув доказів, що житловий будинок разом з господарськими будівлями під АДРЕСА_3 є одним і тим же. Нотаріусом видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом за відсутності правовстановлюючих документів, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 належав спадкодавцю ОСОБА_4 , а рішення народного суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 року не було підставою для визнання спадкодавця ОСОБА_4 власником спірних будівель.

Вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задоволити її позовні вимоги.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відповідачем ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Третя особа по справі Стрийська державна нотаріальна контора за підписом завідувача У.Т.Костур надала суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У відзиві зазначає, що проти позовних вимог ОСОБА_1 та доводів апеляційної скарги заперечує.

Право власності на спірний житловий будинок зареєстровано по за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.11.1992 року Адміністрацією представника Президента України та за ОСОБА_4 на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду справі №2-326 від 12.09.1979 року.

На підставі наявної інформації в Державному реєстрі речових прав було видано свідоцтво про право на спадщину на частку будинку разом з відповідною часткою належних до нього господарських споруд спадкоємцю першої черги по закону ОСОБА_6 після смерті її матері ОСОБА_7 як спадкодавця.

Просить справу розглядати без участі представника державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч.3ст.3 ЦПК провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч.1ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоч неодноразово повідомлялася судом за адресою місця свого постійного проживання, відтак відповідно до п.9 ст.130 ЦПК вважається належно повідомленою.

Згідно ч.2ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника-адвоката Дмитрович Н.В. на підтримання вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до копії рішення Народного суду Стрийського району Львівської області від 12.09.1979 року у справі № 2-326 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на частину житлового будинку, ОСОБА_10 визнано право власності на частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Зазначене рішення суду зареєстровано у Стрийському МБТІ 10.04.1992 року за №197 (а.с.118).

Відповідно до Розпорядження представника Президента України від 02.12.1992 року №516 за ОСОБА_3 визнано право власності на частину житлового будинку у АДРЕСА_1 (а.с.65).

Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції житловий будинок зазначений під номерами 205 та АДРЕСА_1 є одним і тим же по частині за співвласниками, відтак пояснення позивача ОСОБА_1 спростовують доводи апеляційної скарги у зазначеній частині вимог.

Згідно копій обміру (уточнення) земельної ділянки наданої для ведення ОСГ від 25.04.1994 року за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0,17 га, за ОСОБА_4 - земельна ділянка площею 0, 26 га у АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно копії Державного акту на право власності на землю серії ЛВ -1 № 001304 від 18.06.1997 року ОСОБА_3 на підставі рішення Гірненської сільської ради від 05.04.1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1775 га для обслуговування житлового будинку на території с.Гірне. (а.с.66).

Відповідно до рішення Гірненської сільської ради від 25.09.2008 №43 «Про затвердження списків власників нерухомого майна» затверджено списки власників нерухомого майна по АДРЕСА_1 . Згідно Додатку №1 під порядковим номером 361 зазначено власників житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с. 11-12). Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 належить частина житлового будинку під АДРЕСА_2 відповідно до рішення Стрийського Народного суду Львівської області від 12.09.1979 року спростовується рішенням Гірненської сільської ради від 25.09.2008 року №43 відповідно до якого змінено нумерацію будинків, а також поясненнями самої позивачки ОСОБА_1 , яка пояснила, що житлового будинку по АДРЕСА_1 належала її батькові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були рідними братом і сестрою, що це один і той самий житловий будинок.

Згідно Договору дарування 1/2 частини будинку та земельної ділянки від 16.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_12 ) з однієї сторони та ОСОБА_1 (ОБДАРОВАНА) прийняла в дар :а) частину житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд по АДРЕСА_1 ; б) земельну ділянку площею 0,1775 га надану для обслуговування житлового будинку кадастровий номер :01:009:0092, яка знаходиться на території с.Гірне Гірненської сільської ради, Стрийського району Львівської області (а.с.13).

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 53 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2013 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1775 га кадастровий номер :01:009:0092 у с.Гірне Стрийського району Львівської області.

Відповідно до Спадкової справи № 497/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.08.2008 вбачається, що відповідно до заяви про видачу свідоцтва про спадщину спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_2 відповідачка по справі. (а.с. 107).

Відповідно до Довідки, виданої Грабовецько-Дулібською сільською радою №326 від 06.2021 року спадкоємець ОСОБА_2 на день смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали разом та вели спільне господарство по АДРЕСА_1 . (а.с.117).

08.07.2021 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 , реєстровий номер №1901. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину така складається з житлового будинку разом з відповідною часткою належних до нього господарських споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказане Свідоцтво про право на спадщину видано на підставі довідки Стрийського МБТУ та ЕО від 14.10.2013 року за № 2812 як реєстраційного органу, де зазначено, що станом на 31.12.2012 року згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано по за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.119).

Після отримання Свідоцтва про право на спадщину по закону ОСОБА_2 08.07.2021 року зареєструвала право власності на належну їй частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.121).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції належно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне, справедливе та обґрунтоване рішення з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла в дар від батька ОСОБА_3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по АДРЕСА_1 та зареєструвала за собою право власності на зазначене майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав від 16.10.2013 року (а.с. 8).

Відповідачка ОСОБА_2 є власником іншої частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель в АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 та зареєструвала своє право власності на спадкове майно (а.с. 121).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що господарські споруди, на частину яких видано Свідоцтво про право на спадщину відповідачці, побудовані її батьком після прийняття Стрийським Народним судом рішення від 12 вересня 1979 року та знаходяться на земельній ділянці, що належала ОСОБА_3 не спростовують висновків суду, оскільки батько позивачки ОСОБА_3 подарував їй лише частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель.

Статтею 186 ЦК річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначення, є її приналежністю.

Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на приналежну річ окремо від права власності на головну річ не видається.

За змістом ст.356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Із матеріалів справи встановлено, що право власності позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 є похідним від попередніх власників та набуте ними на підставі правовстановлюючих документів, які не оспорювалися.

За приписами ч.1ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не ґрунтується на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК).

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, що позивач ОСОБА_1 користується тим, що отримала у дар від батька як обдарована, перешкод у користуванні її власністю немає.

Доводи апелянта, що Свідоцтво про право на спадщину відповідачці ОСОБА_2 видані на частину господарських будівель, що побудовані її батьком на його земельній ділянці не спростовано належними та допустимими доказами відповідно до ст.76-81 ЦПК, оскільки спадкове майно відповідачкою прийняте в межах права власності на майно спадкодавця ОСОБА_4 ..

Згідно ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внгаслідок його смерті. (ст..1218 ЦК).

Колегія суддів зазначає, що право позивача ОСОБА_1 не порушене, оскільки така не відноситься до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 , а тому підстави для визнання Свідоцтва про право на спадщину по закону на прізвище відповідачки ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до статті 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ЄСПЛ прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Справа «Серявін та інші проти України», рішення від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 травня 2023 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк