Провадження № 2/734/396/23 Справа № 734/933/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 травня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області, в складі:

головуючого-судді Іванюка Т.І.,

при секретарі судових засідань Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

із позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 15 січня 2021 року сумі триста десять тисяч гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 січня 2021 року уклав з ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав їй грошові кошти у сумі триста десять тисяч гривень з умовою їх повернення до 15 січня 2022 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. По закінченню зазначеного строку відповідачка борг не повернула. Починаючи з січня 2022 року, він постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідачка не виконувала взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідачка борг не повернула, чим взяті на себе зобов`язання не виконала.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від представника відповідача, адвоката Соколової Н.І. до початку розгляду справи по суті надійшла заява, у якій просить провести розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що згідно письмової розписки від 15 січня 2021 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 позику в сумі 11 000 доларів США (триста десять тисяч гривень) та зобов`язався повернути борг в строк до 15 січня 2022 року.

Як зазначив позивач, і проти чого не заперечувала відповідач, сума боргу за розпискою становить 11 000 доларів США. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого боргового зобов`язання, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

З письмової заяви представника відповідача вбачається, що відповідач визнала позов у повному обсязі, заперечень проти фактичних обставин, викладених у позовній заяві не висловлено.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.04.2021 року у справі № 500/1755/17 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладаються у письмовій формі, обов`язку нотаріального посвідчення договорів позики між фізичними особами законом не встановлено.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. Договір укладено за добровільним волевиявленням сторін, обставин, які б свідчили про невідповідність договору засадам добросовісності, розумності та справедливості, передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України, під час судового розгляду не встановлено.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнувши на користь останнього з ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики від 15 січня 2021 року в сумі 310 000 (триста десять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3 100 грн. 00 коп.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 1 550, 00 грн., так як відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 1 550, 00 грн., необхідно стягнути із відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 207, 208, 509, 524, 526, 530, 533, 629, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 15 січня 2021 року сумі 310 000 (триста десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1 550 гривень 00 копійок.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50% судового збору, що складає 1 550 грн. 00 коп., сплаченого ним при зверненні до суду з позовом, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівка №64795315 від 17 лютого 2023 року (надавач послуг платника АБ УКРГАЗБАНК, отримувач ГУК у Чернігівській області с-щ Козел/22030101, призначення платежу ж;101;).

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: