Провадження № 2/554/4590/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач Державна іпотечна установа 09 вересня 2021 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому прохав стягнути з відповідачів солідарно на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 370-13-И від 12 січня 2008 року у сумі 197 200 грн. 16 коп., з яких 127 379 грн. 26 коп. заборгованість по сумі основного боргу, 69 820 грн. 90 коп. прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2 958 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12 січня 2008 року між ВАТ «»Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 370-13-И про надання в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 350 000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 16 % річних. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору Банк відкриває позичальнику Позичковий рахунок № НОМЕР_1 . Позичальник зобов`язався повністю повернути Кредитні ресурси до 12 січня 2023 року. Погашення проводиться щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця, позичальник зобов`язується здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами в сумі 1945,00 грн. та відсотки за користування коштами відповідно до Графіка зниження розміру заборгованості. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 12 січня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М., та зареєстрований в реєстрі за №81. Предметом іпотечного договору є нерухоме майно , а саме квартира АДРЕСА_1 . Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.01.2008, між Банком, позичальником та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №П370-13-И. 11 лютого 2015 року між Банком та позивачем був укладений договір відступлення права вимоги №17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №616. Відповідно до п. 1.2 Договору відступлення права вимоги банк відступає, а новий кредитор (позивач) набуває всі права вимоги за вищевказаним договором. Відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, а саме не сплачує кредит та проценти за користування кредитними ресурсами, про що відповідача ОСОБА_1 неодноразово повідомлено, але відповідач ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору, відповідно до чого і виникла заборгованість по кредиту та процентам в розмірі 197 200,16 грн. з яких: 127 379,26 грн. заборгованість по сумі основного боргу; 69 820,90 грн. - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом. Таким чином, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 197 200,16 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними матеріалами.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2021 року позовні вимоги Державної іпотечної установи задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Кредитним договором №370-13-И від 12.01.2008 року в розмірі 197 200 гривень 16 копійок, стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи судовий збір в сумі 2958 грн. 00 коп., в рівних частках по 1479,00 грн., з кожного.

11 лютого 2022 року від представника відповідачів ОСОБА_3 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08 грудня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання з розгляду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 10 березня 2023 року заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2021 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.179), в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.86-87).

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову відмовити з урахуванням наведених доводів і наданих доказів у заяві про скасування заочного рішення.

Так, у заяві про скасування заочного рішення зазначено, що твердження позивача про те, що він неодноразово повідомляв відповідачів про існуючу заборгованості не відповідає дійсності. Матеріали справи містять «Повідомлення про відступлення прав вимоги» від 12.10.2015 р. на ім`я ОСОБА_5 і позивач додає реєстр поштових відправлень , список згрупованих поштових відправлень, касовий чек. Також позивач надав суду «Вимоги» на ім`я відповідачів з описами, списками згрупованих поштових відправлень, чек. В матеріалах справи містяться поштові відправлення про вручення «Вимог» відповідачам і зазначено причину «за закінченням терміну зберігання». Щодо «Повідомлення про відступлення права вимоги» зворотнє поштове повідомлення про вручення взагалі позивачем не надано і, як наслідок, в матеріалах справи відсутнє. У заяві вказано, що відповідачам не було відомо про зміну сторони кредитного договору кредитодавця на Державну іпотечну установу, тому в останніх були відсутні правові підстави для виконання зобов`язань перед новим кредитором . Відправлення повідомлень-вимог само по собі не може свідчити про повідомлення відповідачів, оскільки відсутні докази про фактичну обізнаність відповідачів щодо обов`язку виконання зобов`язань на користь Державної іпотечної установи, виходячи з того, що кредитний договір укладався з ВАТ «Фінанси та Кредит», а не з позивачем. Крім того, відповідачі не погоджуються із розрахунком суми заборгованості по кредиту та з твердженням того, що позов було подано ніби-то в строк позовної давності. ОСОБА_1 не здійснював платежі за договором на користь Державної іпотечної установи, згідно квитанцій від 10.11.2015 та 10.02.2016 р., він здійснив платежі на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» і платежі були прийняті, однак банк не мав правових підстав для прийняття платежів, оскільки вже не був стороною правочину. Такі дані свідчать про навмисне введення в оману суду зі сторони позивача стосовно фактичних обставин справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи (а.с.178) .

Підстав для відкладення судового засідання, передбачених ст.ст. 223, 240 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 січня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 370-13-И.

Відповідно до п.2.1 Кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 350 000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 16 % річних.

Відповідно до п.3.1. Кредитного договору видача кредитних ресурсів за цим договором проводиться на підставі письмової заяви позичальника за погодженням з банком.

Пунктом 3.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 12 січня 2023 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок.

Згідно п.4.3 Кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, згідно Графіка зниження розміру заборгованості. У строк до 10 числа кожного сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць (а.с.12-16).

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі 350 000 грн., що підтверджується заявою на отримання споживчого кредиту від 25.12.2007 року на суму 400 000 грн. та заявою на видачу готівки від 12.01.2008 року (а.с.20-21).

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір від 12.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М., за № 81. Предметом іпотеки згідно п.1 Іпотечного договору є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 (а.с.22-25).

Крім того, в забезпеченням зобов`язань за Кредитним договором є порука фізичної особи ОСОБА_2 , оформлена Договором поруки №П-370-13-И від 12.01.2008 року.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки, ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань за Кредитним договором № 370-13-И від 12.01.2008 року. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.2.1 договору поруки).

Відповідно до п.5.1 договору поруки визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя.

Крім того, п.6.2 договору поруки визначено, що вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (а.с.26-27).

11 лютого 2015 року між банком та Державною іпотечною установою був укладений Договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 616 (надалі - Договір відступлення).

Відповідно до п. 1.2. Договору відступлення первісний кредитор (Банк) відступає, а новий кредитор (Позивач) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними в додатках до цього договору (далі - Права вимоги).

Пунктом 2.1. Договору відступлення встановлено, що пункт 1.2. цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1. Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п. 2.1.2. цього договору або 2.1.3 договору або 2.1.4 договору.

Згідно Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року, Державна іпотечна установа набула права вимоги за кредитним договором № 370-13-И від 12 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», за іпотечним договором від 12 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», за договором поруки №370-13-И-П від 12 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно з п.2.1 Договору відступлення пункт 1.2 договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п.1.4 Договору відступлення права вимоги №17/4-В на дату набрання чинності пунктом 1.2 договору вартість прав вимоги визначається як загальна сума заборгованості первісного кредитора за кредитним договором, зазначеної у вимозі про погашення заборгованості за фінансовим кредитом, надісланій первинному кредитору новим кредитором. Загальна сума заборгованості первісного кредитора за кредитним договором складається з непогашеної суми основного боргу, суми нарахованих процентів, суми розрахованих пені і штрафів (а.с.28-33).

Постановою Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних.

12 жовтня 2015 року Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 було відправлено повідомлення № 6989/11/2 про те, що з 17 вересня 2015 року Державна іпотечна установа є єдиними кредитором ОСОБА_1 відповідно до умов кредитного договору та договору про відступлення прав вимоги (а.с.36-40)..

Згідно наданого Державною іпотечною установою Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 370-13-И від 12.01.2008 року, у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка станом на 10.06.2021 року складає 197 200, 16 грн., з яких: основний борг 127 379, 26 грн., прострочені відсотки за користування кредитом за період з 17.09.2015 року по 10.06.2021 - 69 820, 90 грн.

Державна іпотечна устранова 29 липня 2021 року направляла відповідачам дві вимоги № 3124/15/3 та № 3123/15/3 про повернення кредитних коштів у розмірі 197 200, 16 грн., з яких: основний борг 127 379, 26 грн., прострочені відсотки за користування кредитом за період з 17.09.2015 року по 10.06.2021 - 69 820, 90 грн. (а.с.43-54).

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (положення статті 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Встановлено, що умовами кредитного договору передбачено строки виконання позичальником зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів (до 10 числа кожного місяця).

Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору (до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань) сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Встановлено, що у результаті неналежного виконання боржником своїх зобов`язань утворилася заборгованість і Державною іпотечною установою на підставі частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 3.4. Кредитного договору направлено відповідачам вимоги № 3124/15/3 та № 3123/15/3 від 29.07.2021 про дострокове повернення кредитних коштів, скориставшись своїм правом пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Направивши 29 липня 2021 року вимогу кредитор змінив строк кредитування, тоді як ередитним договором був встановлений строк до 12 січня 2023 року.

Відповідачами у заяві про скасування заочного рішення заявлено про застосування строків позовної давності. Представником відповідача у заяві від 12.05.2023 року зазначено, що він проти позову заперечує з підстав, викладених у вищезазначеній заяві. Тому суд розцінює заяву відповідачів як таку, що ними заявлено про застосування позовної давності.

З позовом до суду Державна іпотечна установа звернулася 12 квітня 2021 року, останній платіж на погашення кредиту (основний борг) здійснений 27 вересня 2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за основним боргом у сумі 127 379, 26 грн., а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Вирішуючи позов в частині стягнення заборгованості по відсоткам, суд виходить з наступного.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до п.3.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, у випадку якщо позичальник в період дії цього договору порушував будь-які умови цього договору, у тому числі: позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів і комісійної винагороди, відповідно до пунктів 3.2, 4.3,4.4, 4.7, 4.8.

Як вбачається з вимоги, позивач вимагав протягом 10 банківських днів з моменту отримання даної вимоги повернути кредитні кошти та погасити виниклу заборгованість у розмірі 197 200, 16 грн. Доказів про те, що вимоги були виконані, матеріали справи не містять.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Як вбачається із Розрахунку заборгованості по відсотках (а.с.10-11), то вони нараховані по 10.06.2021 року, тобто до направлення вимоги відповідача, а тому нараховані правомірно.

Разом з тим, як слідує із Розрахунку заборгованості по відсотках, останній платіж був здійснений 01.03.2018 року, до суду позивач звернувся 09.09.2021 року, тому до позовної вимоги в цій частині підлягає застосування позовної давності, а тому із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсотках у солідарному порядку за період з 09.09.2018 року по 10.06.2021 року у сумі 56 589, 12 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам необхідно відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи відповідачів, що вони не отримували вимог про дострокове погашення заборгованості та повідомлення про зміну кредитора не спростовують обов`язку останніх виконання своїх зобов`язань, враховуючи, що дані документи направлялися в належний спосіб за місцем проживання боржника та поручителя. Не погодження із розрахунком суми заборгованості по кредиту та нездійсненням ОСОБА_1 платежів 10.11.2015 та 10.02.2016 не спростовано належними доказами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Державної іпотечної установи заборгованість по відсотках за користування кредитом за кредитним договором № 370-13-И від 12 січня 2008 року за період з 09.09.2018 року по 10.06.2021 року у сумі 56 589, 12 грн.

Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2 958 грн. (а.с.8).

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача у рівних частках судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 848, 84 коп. ( пропорційно задоволеним позовним вимогам виходячи із 1,5 % ціни позову).

Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість по відсотках за користування кредитом за кредитним договором № 370-13-И від 12 січня 2008 року за період з 09.09.2018 року по 10.06.2021 року у сумі 56 589, 12 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 848, 84 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Державна іпотечна установа, місце знаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Л.І. Савченко