Єдиний унікальний номер 725/2260/23
Номер провадження 2/725/256/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є. В.

за участю:

секретаря судового засідання Вуйда В.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_1 , про визначення часток у праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, про визначення часток у праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на те, що їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 та вона при житті бажає розпорядитись своєю часткою цього майна.

Однак у зв`язку із відсутністю відповідача ОСОБА_3 на території Чернівецької області визначити у позасудовому порядку розмір частки у спільній сумісній власності на вказану квартиру, не представляється можливим.

Враховуючи, що частки у спільній сумісній власності не визначено та позивачка обмежена у праві розпоряджатися своєю часткою, посилаючись на норми матеріального права просить суд, визначити частки співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 по 1/3 у кожного та припинити право спільної сумісної власності на майно.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 13.04.2023 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До початку розгляду справи по суті представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає.

До початку розгляду справи по суті відповідачка ОСОБА_2 подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2008 року та договору купівлі-продажу від 18.03.2008 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно із ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Беручи до уваги зазначені вище обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, слід визнати, що позивачка не має іншої можливості як звернутися до суду з позовом про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності, оскільки договір щодо визначення часток у добровільному порядку сторони не можуть укласти у зв`язку із відсутність одного із співвласників.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Тобто, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

За змістом статей 355, 368-372 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Оскільки нерухоме майно належить сторонам на праві приватної спільної сумісної власності, частки співвласників не виділені, але є рівними, відсутність можливості визначення ідеальних часток із спільної сумісної власності по 1/3 частини кожному в позасудовому порядку, то існує необхідність визначення часток із спільної сумісної власності по 1/3 частини кожному в судовому порядку.

Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що наявні законні підстави для визначення часток майна, що є у спільній сумісній власності.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 355, 368-375, 1226, ЦК України, ст. ст. 4-6, 76-81, 83, 258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_1 , про визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити в повному обсязі.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , та визначити частки співвласників ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 в розмірі по 1/3 за кожним.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко