Справа № 450/1979/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/2249/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

Секретар Салата Я.І.

З участю : представника позивача Вінтоніва Д.Т., відповідача ОСОБА_1 та її адвоката Білика Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу №450/1979/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2022 року у справі за позовом Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Альтбуд ТВ» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

в с т а н о в и в :

Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області в особі сільського голови В.Гутника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0002 га за адресою АДРЕСА_1 та повернути її Зимноводівській сільській територіальній громаді в особі Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, привівши її у придатний для використання стан шляхом її звільнення (демонтажу) від стовпців та паркану (огорожі); стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 493758 від 26 березня 2008 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0878 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Зимноводівською сільською радою виявлено, що відповідачем ОСОБА_1 незаконно захоплена частина території загального користування - дороги за адресою: АДРЕСА_1 шляхом встановлення паркану та стовпців.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2022 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0002 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Порушення процесуального права полягають у тому, що спочатку підставою позову був акт комісії Зимноводівської сільської ради від 28.04.2021 року, а в подальшому позивачем були надані нові докази у вигляді Розпорядження Зимноводівської сільської ради №70 від 27.07.2021 року, акт комісії Зимноводівської сільської ради від 06.08.2021, польовий абрис по АДРЕСА_1 , акт комісії Зимноводівської сільської ради від 18.08.2021 року про обстеження земельної ділянки, польовий абрис по АДРЕСА_1 від 18.08.2021 року; кадастровий план захопленої земельної ділянки по якому, нібито замовником виступала ОСОБА_1 , відомість про встановлені межові знаки, акт винесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки від 18.08.2021 року. Оскільки рішення суду базується на основі Розпорядження Зимноводівської сільської ради №70 від 27.07.2021 року та усіх пов`язаних з ним документів, стверджує, що в даному випадку відбулася одночасна зміна предмета і підстав позову , що є неприпустимим, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обгрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Недоведеним також вважає висновок суду, що відповідачкою з моменту обстеження з 06.08.2021 року змінено межу земельної ділянки шляхом перенесення огорожі (сітки) . Звертає увагу, що за весь час існування дороги по АДРЕСА_1 Вода жодних претензій із сторони позивача не було, оскільки право власності на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок відповідачка набула у 2007 році , які на той час вже були огороджені металевою сіткою, і з цього часу жодних змін щодо встановлення чи перенесення огорожі не здійснювалось. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд помилково застосував до спірних правовідносин норми права, які базуються на непорушності права приватної власності ст.316,317,319,321 ЦК України, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, зокрема Актів комісії від 18.08.2021 та від 28.04.2021 та доданих до них матеріалів вбачається, що жодного захоплення частин земельної ділянки комунальної власності площею 0,0002 га нею не здійснювалось. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Судові витрати по справі покласти на позивача.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) позивачем по справі в особі сільського голови В.Гутника надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, такою, що побудована на неправильному застосуванні норм матеріального права та такою, що суперечить земельному законодавству та принципам місцевого самоврядування.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції- без змін.

Відповідач по справі ОСОБА_1 надала суду відповідь на відзив під заголовком «заперечення на відзив», де зазначає, що не погоджується із наданим позивачем відзивом. Судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги лист (Висновок) ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 29.06.2021 року № КО-401/0-800/6-21, в якому зазначено, що картографічні матеріали щодо можливих порушень вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не відповідають п.3.2 Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців топографо-геодезичних і карто логічних робіт, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.02.2014 №65, а саме на доданій копії плану земельної ділянки, за вказаною адресою, відсутні підписи керівника суб`єкта господарювання та сертифікованого інженера-геодезиста, що є відповідальним за якість топографо-геодезичних і карто логічних робіт.

Зазначає, що згідно договорів дарування та купівлі-продажу від 05.02.2003 та 09.07.2007 року нею було отримано у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 , до якого відносяться господарські будівлі та споруди, зокрема-огорожа-2. Огорожа, яка є приналежною спорудою до будинку, була придбана нею разом із житловим будинком і за весь час свого існування не переносилась та не добудовувалась. Внаслідок цього вважає, що вимоги позивача є безпідставними і надуманими, а мотиви позову-необгрунтовані.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Білика Л.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача- ОСОБА_2 , вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст..15 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені статтею 16 ЦК.

За змістом ч.2 ст.5 ЦК Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно Договору дарування частини житлового будинку і частини земельної ділянки від 05 лютого 2003 року ОСОБА_1 набула у власність частину житлового будинку та частину земельної ділянки у АДРЕСА_1 .(а.с.53).

За Договором купівлі-продажу частки житлового будинку та частки земельної ділянки від 09 липня 2007 року відповідачка ОСОБА_1 стала власником частини житлового будинку та частини земельної ділянки у АДРЕСА_1 (а.с.54).

Відтак, з 2007 року відповідачка ОСОБА_1 є власником цілого будинковолодіння у АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного Акту серія ЯД № 493758 від 26 березня 2008 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.0878 га, кадастровий номер :01:003:0110 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель у АДРЕСА_1 .(а.с.12). Межі земельної ділянки виділені в натурі на місцевості з відповідним описом меж та схематичним планом розміщення (а.с.12 зворот). Земельна ділянка ще до придбання відповідачкою у 2008 році у власність огорожена металевою кованою огорожею та з цього часу не змінювалася.

Позивач по справі, Зимноводівська сільська рада, звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_1 вважає, що останньою самовільно захоплено 0,0002 га земельної ділянки за адресою місця проживання останньої у АДРЕСА_1 . На підтвердження позовних вимог, позивачем додано до справи Акт комісії Зимноводівської сільської ради від 21.04.2021 року, складеного за результатами проведеного встановлення (відновлення) меж земельної ділянки із додаванням схеми земельної ділянки з каталогом координат, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0110.

З Акту комісії Зимноводівської сільської ради від 28.04.2021 року позивачем встановлено, що земельна ділянка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку складає площу 0,0878 га розмірами: довжиною 45,50 м, шириною 19,30м. Згідно фактичних розмірів в натурі ( на місцевості) розміри та площа земельної ділянки ОСОБА_1 змінені в межах поворотних точок ділянки М 3-5 на 46 см та М3-4 на 37 см, шляхом самовільного зайняття; при винесенні меж земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0110 в натурі (на місцевості) із залученням сертифікованого інженера-геодезиста ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 самовільно захопила частину даної земельної ділянки, облаштувала стовпці та обгородила парканом. Внаслідок цього, позивачем встановлено, що землі загального користування (дорога) по АДРЕСА_1 самовільно захоплені відповідачем, площа захопленої ділянки становить 0,0002 га. (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги Зимноводівської сільської ради, суд першої інстанції надав перевагу комісійно складеному Акту Зимноводівської сільської ради від 28.04.2021 року та повторно складеному від 18.08.2021 року із порівняною технічною документацією за 2007 рік, де комісія встановила, що відповідачка ОСОБА_1 самовільно зайняла 0,0002 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Судом зазначено, що відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів на спростування вимог позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на описі досліджуваних матеріалів справи.

Відповідачкою по справі ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи Технічну документацію із землеустрою від 02.10.2007 року та Топографічне знімання земельної ділянки кадастровий номер :01:003:01010, якими визначені межі належної відповідачці на праві власності земельної ділянки, встановлені та узгоджені межі земельної ділянки та вказані координати кутів повороту земельної ділянки (а.с.47-69). Згідно Акту №1 встановлення та узгодження меж земельної ділянки (а.с. 60) вбачається, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 від точок СБ, Б до В, від В до Г, від Г до Д проходять по огорожі, встановлені в натурі та відповідають фактичному стану. Акт підписаний головою сільської ради В.Гутник, який на даний час є сільським головою та підписав іншу документацію по обмірах та виносу меж в натурі та позовну заяву з приводу самовільного захоплення частини земельної ділянки.

Право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

За приписами ст..79 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК) земельна ділянка-це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом ч.3 ст.79 ЗК право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель та споруд.

Відповідно до ст..79-1 ЗК формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Із матеріалів справи встановлено, що земельна ділянка площею 0,878 га кадастровий номер :01:003:01010 власником якої є відповідачка ОСОБА_1 сформована та належить на праві власності останній з 2007 року на підставі попередньо виготовленої Технічної документації, яка погоджена у встановленому законом порядку.

Проводячи по-новому обміри земельної ділянки відповідачки як комісією,створеною Зимноводівською сільською радою так і здійснені інженером-геодезистом ОСОБА_4 , які відображені в польовому абрисі долученому до Акту від 18.08.2021 року в координатах межових знаків по осі Х та Y є ідентичними та співпадають між собою, повністю відповідають каталогу координат, який є складовою частиною Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 , виготовленій у 2007 році ДП геодезії, картографії та кадастру в Західному регіоні «ЗАХІДГЕОДЕЗКАРТОГРАФІЯ» (стр. 16 техдокументації).

З наданих позивачем Актів комісії Зимноводівської сільської ради від 18.08.2021 року та від 28.04.2021 року вбачається невідповідність (розбіжності) висновків комісії щодо фізичних змін меж поворотних точок ділянки 4 та М3-4. У першому випадку розміри зміни конфігурації поворотної точки 4 становить 34 см, в іншому випадку точки М3-4-37см.

Площа самовільно зайнятої земельної ділянки згідно Акта комісії Зимноводівської сільської ради від 18.08.2021 року згідно даних позивача становить 0,0002 га, при розмірах 0,5 см на 2см, що фактично відповідає площі 0,0000001 га.

При цьому, ні комісією, ні сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_4 не прописано, яка допустима похибка при обмірах на місцевості земельної ділянки і чи взагалі можливо встановити 0,5 см земельної ділянки в сторону збільшення, як воно відображається на загальних розмірах переданої у 2007 році земельної ділянки у власність при наявності всієї необхідної документації із зазначенням «відповідає межовим знакам».

Колегія суддів вважає, що виготовлення Зимноводівською сільською радою по-новому технічної документації нівелює Державний Акт про право власності на земельну ділянку, виданий відповідачці ОСОБА_1 у 2007 році на підставі Технічної документації, яка підписана тими ж посадовими особами, як і при підписанні нової документації та її обмірів.

Виданий Державний акт ОСОБА_1 у 2007 році ніким не скасовано як і не скасовані рішення на підставі яких він виданий.

Самовільно захопленої земельної ділянки територіальної громади Зимноводівської сільської ради в розмірі 0,0002 га судом не встановлено.

Відповідно до ч.1п.3ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.6 ст.81 ЦПК).

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших ( ст..316,317, 319,321 ЙЦК України).

Враховуючи те, що судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи, що вимоги позивача про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки суперечать дослідженим матеріалам справи, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду.

Вимоги позивача не відповідають способу захисту, якщо би і його право було порушено.

Згідно ч.1п.2 ст.374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: п.2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1п.п.3,4ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

п.4) порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2022 рокускасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити Зимноводівській сільській раді Львівського району Львівської області у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Альтбуд ТВ»,- про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Стягнути із Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 372,00 грн. ( Одну тисячу триста сімдесят дві грн..00 коп) судових витрат за оплату судового збору при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк