Справа № 127/1161/23
Провадження № 2/127/102/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - адвоката Федик Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 3% річних, -

В С Т А Н О В И В :

12 січня 2023 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 3% річних, з урахуванням уточненої позовної заяви просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період 01.05.2019 по 31.08.2021 в сумі 11261,54 грн., з яких: 11228,01 грн. сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 33,53 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості та понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 №2634 погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у газеті «Вінницька газета» №32 від 03.08.2018 типові договори приєднання. Після даної публікації вважається, що вони укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем - фізичною особою. Договір розміщено на сайті КП ВМР «ВМТЕ».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021 скасовано судовий наказ, виданий 08.11.2021 у справі №127/28586/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з травня 2019 року по серпень 2021 року в розмірі 11261,54 грн та 227,00 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» своєчасно, належної якості надає послуги з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі щомісячно отримують платіжні вимоги щодо сплати боргу та є боржниками, однак останні, порушуючи умови п. 18 Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги», в період з 05.2019 до 08.2021 включно заборгували за надані послуги з централізованого теплопостачання 11228,01 грн., що підтверджується оборотною відомістю за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Позивач несе збитки у зв`язку з відмовою відповідачів розраховуватись за надані послуги, в результаті чого заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період 01.05.2019 по 31.08.2021 в сумі 11261,54 грн. Крім того, позивачем нараховано 3% річних за період з 05.2019 до 02.2020 включно, що змусило позивача звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача Коренюк М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях (т. 1 а.с. 120-123, 134-137, 241-243). Суду пояснила, що до матеріалів справи додано докази на підтвердження розміру заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, зокрема, надано оборотну відомість та розрахунок суми заборгованості. Пунктом 3.4 Типового Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води передбачено, що всі платежі за послуги з теплопостачання, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду при її наявності, незалежно від призначення платежу, вказаного у платіжному документі. Керуючись пунктом 3.4 Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснені відповідачами платежі за період з травня 2019 року до квітня 2021 року включно в загальній сумі 9127,64 грн., а також частину платежу за травень 2021 року в сумі 2230,72 грн., позивач зарахував в рахунок погашення заборгованості за централізоване теплопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання) за минулий період, тобто до травня 2019 року. Щодо доводів представника відповідачів про частковий пропуск позивачем строків позовної давності пояснила, що у цій справі предметом спору є стягнення з відповідачів заборгованості за централізоване теплопостачання за період з 01.05.2019 до 31.08.2021 включно. 17.10.2021 позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням 3% річних у загальній сумі 11261,54 грн. за період з 01.05.2019 до 31.08.2021 включно (в межах встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, з урахуванням приписів пункту 5 частини першої статті 165 ЦПК України), внаслідок чого видано судовий наказ 08.11.2021, який в подальшому було скасовано ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021. Отже, саме з моменту постановлення Вінницьким міським судом Вінницької області ухвали від 10.12.2021 про скасування судового наказу від 08.11.2021 у КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» виникло право звернутися з тими ж вимогами в позовному провадженні, а порушене право позивача після скасування судового наказу знову підлягало захисту. У зв`язку з цим, керуючись наданим процесуальним законом правом на звернення до суду в порядку позовного провадження із тими самими вимогами у разі скасування судового наказу, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 12.01.2023 звернулось до суду із такими вимогами в порядку позовного провадження, тому позивач не пропустив строк позовної давності.

Представник відповідачів - адвокат Федик Ю.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити, пославшись на пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 та запереченнях (т. 1 а.с. 23-32, 148-157). Відзив на позовну заяву мотивований тим, що комунальні послуги сплачені відповідачем у повному обсязі, позивачем надано розрахунок, який не відповідає рахункам по сплаті комунальних послуг. Позивачем не надано жодних доказів не підтвердження заборгованості за гаряче постачання, тому судом мають розглядатись лише позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального теплопостачання. Із ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021 по справі №127/28586/21 слідує, що судом було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості саме за послуги з централізованого теплопостачання за період з травня 2019 року по серпень 2021 року в розмірі 11261,54 грн., їх розмір та період стягнення є ідентичними із змістом позовних вимог, що додатково підтверджує той факт, що судом мають бути розглянуті лише позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального теплопостачання. Відповідно до практики Верховного Суду від 25 січня 2023 року по справі №209/3103/21 надано висновок про те, що «подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі», тому позивачем було частково пропущено строк позовної давності для пред`явлення даного позову. Також, враховуючи встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за період із 01.05.2019 по 12.01.2020 включно, у зв`язку із пропущенням строку позовної давності на пред`явлення позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1997 та договору дарування частки квартири від 20.12.2016 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 45-56).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 5, 16-17, 54-55).

Вказане вище помешкання, в якому зареєстровані відповідачі забезпечується послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 6, 124-126).

У зв`язку із виниклою заборгованістю за період з травня 2019 року по серпень 2021 року за наданими позивачем послугами в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 в загальному розмірі 11261, 54 грн., у жовтні 2021 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021 (справа №127/28586/21) скасовано судовий наказ, виданий 08.11.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з травня 2019 по серпень 2021 в розмірі 11261,54 грн., з яких: 11228,01 грн. - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 33,53 грн - 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, а також 227,00 грн. витрати пов`язані зі сплатою судового збору(т. 1 а.с. 9).

Позивач, звернувшись 12.01.2023 до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 3% річних, з урахуванням уточненої позовної заяви, просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період 01.05.2019 по 31.08.2021 в сумі 11261,54 грн., з яких: 11228,01 грн. сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 33,53 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості та понесені судові витрати.

Відповідачі, заперечуючи заявлені позовні вимоги вказували, що ними були оплачені повністю надані позивачем послуги і в них відсутній борг, що підтверджується копіями єдиних рахунків за надані житлово-комунальні та інші послуги, копіями квитанцій (т. 1 а.с. 62-109, 158-221). Крім того, представником відповідачів надано суду розрахунок сплати за центральне опалення (т. 1 а.с. 34-37, 229-237).

Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком ; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Згідно пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція.

Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р в справі №751/3840/15-ц).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та додержання вимог договору та нормативно-правових актів є основним обов`язком споживача теплової енергії.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у газеті «Вінницька газета» №32 від 03.08.2018 договір приєднання про надання послуг з ценралізованого опалення, постачання гарячої води (т. 1 а.с. 8).

Відповідачі не повідомили протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надали своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинили дії, які засвідчують їх волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснили оплату наданих послуг), тому договір вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги.

Отже, по справі встановлено і не заперечувалося представником відповідачів, що відповідачі є споживачами теплової енергії, яка забезпечується КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за адресою: вул. Олега Антонова, 46/62, м. Вінниця і на них поширюється дія договору приєднання про надання послуг з ценралізованого опалення, постачання гарячої води, який був опублікований у газеті «Вінницька газета» №32 від 03.08.2018.

Відповідно до п. 3.4 договору приєднання про надання послуг з ценралізованого опалення, постачання гарячої води, всі платежі за послуги з теплопостачання, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду при її наявності, незалежно від призначення платежу, вказаного у платіжному документі.

По справі встановлено, що станом на 01.05.2019 у відповідачів була наявна заборгованість за централізоване теплопостачання в сумі 11358,36 грн., яка обліковується однією загальною сумою за послуги централізованого теплопостачання (централізованого опалення та гарячого водопостачання). За період з 01.05.2019 по 31.08.2021 за особовим рахунком № НОМЕР_1 позивачем нараховано до сплати за послуги централізованого теплопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання) 12707,27 грн., з яких: 11626,07 грн. за централізоване опалення та 1081,20 грн. за гаряче водопостачання. За вказаний період було сплачено кошти в загальному розмірі 11736,75 грн. (т. 1 а.с. 124).

Відповідно до п. 3.4 договору приєднання про надання послуг з ценралізованого опалення, постачання гарячої води здійсені відповідачами платежі за період з травня 2019 року до квітня 2021 року включно в загальній сумі 9127,64 грн. та частину платежу за травень 2021 року в сумі 2230,72 грн. позивач зарахував в рахунок погашення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання) за минулий період, тобто до травня 2019 року.

У зв`язку з цим, звернувшись до суду в січні 2023 року з даним позовом, позивач додав до позовної заяви оборотну відомість за період з 05.2019 по 08.2021 за особовим рахунком № НОМЕР_1 з обнуленим сальдо на початок травня 2019 року, згідно з якою заборгованість за централізоване теплопостачання складає 11228,01 грн. та у якій відображено частину платежуза травень 2021 року в розмірі 110,70 грн., платіж за червень 2021 року в розмірі 89,23 грн., платіж за серпень 2021 року в розмірі 178,46 грн., які зараховано в рахунок оплати у спірному періоді, враховуючи, що решта платежів, які були здійснені відповідачами протягом спірного періоду зараховані в рахунок погашення заборгованості за минулий період, про що зазначено вище.

Згідно розрахунку заборгованості позивача з урахуванням оборотної відомості, заборгованість відповідачів станом на 05.2019 року становила 11358,36 грн., за період з 05.2019 року по 08.2021 року позивачем нараховано за централізоване опалення та гаряче водопостачання в сумі 12707,27 грн., сплачено за період з 05.2019 року по 08.2021 року 11736,75 грн., перерахунок на 1100,87 грн., тому сума боргу станом на 08.2021 становить 11228,01 грн.

З огляду на вказане, нарахована позивачем сума заборгованості за послуги централізованого теплопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання) станом на 08.2021 в розмірі 11228,01 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.05.2019 по 31.08.2021 в сумі 33,53 грн. є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

При розгляді справи представник відповідачів заявила про застосування строків позовної давності.

Представник позивача вважає, що строк позовної давності про стягнення заборгованості за період з 05.2019 року по 08.2021 року переривався поданням у жовтні 2021 року заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за даний період, тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Вирішуючи заяву про застосування строків позовної давності, суд виходить із такого.

Згідно із ч. 3 статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки.

Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження №14-448цс19) сформульовано висновки про те, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

По справі встановлено, що у зв`язку із виниклою заборгованістю в загальному розмірі 11261, 54 грн. за період з травня 2019 року по серпень 2021 року за наданими позивачем послугами в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у жовтні 2021 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021 (справа №127/28586/21) скасовано судовий наказ, виданий 08.11.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з травня 2019 по серпень 2021 в розмірі 11261,54 грн., з яких: 11228,01 грн. - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 33,53 грн - 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, а також 227,00 грн. витрати пов`язані зі сплатою судового збору(т. 1 а.с. 9).

Позивач, звернувшись 12.01.2023 до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 3% річних, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період 01.05.2019 по 31.08.2021 в сумі 11261,54 грн., з яких: 11228,01 грн. сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 33,53 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості та понесені судові витрати.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та надані докази, а також вказані вище норми права, суд вважає, що подання позивачем у жовтні 2021 року заяви про видачу судового наказу КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» не може використовувати згідно з ч. 2 статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною, оскільки відповідно до ч. 2 статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

У даному випадку КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» раніше не зверталося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому загальний строк позовної давності не переривався.

Оскільки КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 12.01.2023 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за період з травня 2019 по серпень 2021, суд вважає, що позивачем частково пропущено трирічний строк позовної давності, тому необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з лютого 2020 року по серпень 2021 в сумі 8504,58 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

Нараховані позивачем 3% річних від суми заборгованості за період з 05.2019 по 02.2020 в сумі 33,53 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково на 75,52%, тому слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 2026,96 грн. пропорційно розміру задоволених вимог, а саме по 1013,48 грн. з кожного відповідача.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Документально підтвердженими витратами відповідача ОСОБА_2 на правову допомогу адвоката Федик Ю.Ю. є договір про надання правової допомоги від 10.02.2023 та додаткова угода до нього, укладений між адвокатом Федик Ю.Ю. та ОСОБА_2 , квитанція до прибуткового касового ордеру №10/02/23 від 10.02.2023 про сплату ОСОБА_2 адвокату 10 000 грн. згідно із договором (т. 1 а.с. 110-114).

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, часткове задоволення позовних вимог на 75,52% та понесені відповідачем витрати на правову допомогу адвоката, необхідно стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2448,00 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 625, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в сумі 8504,58 грн. (вісім тисяч п`ятсот чотири гривень 58 копійок).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" понесений судовий збір по 1013,48 грн. з кожного відповідача.

У задоволенні решти суми позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_2 2448,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», , МФО 320478, місцезнаходження: вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 15.05.2023.

Суддя: