Справа № 522/9224/23
Провадження № 2-к/522/3/23
У Х В А Л А

16 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В., вирішуючи питання про прийняття до розгляду клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Під час вивчення матеріалів вказаного клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, шо мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначних цією главою.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Статтею 466 ЦПК України визначено вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Так, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Крім того, до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Однак, з наданого перекладу рішення Суду у справах насильства щодо жінок №3 Валенсії вбачається на першій сторінці, що рішення є остаточним і не підлягає оскарженню, а в кінці рішення зазначений спосіб оскарження, шляхом подання апеляційї. Відміток про набрання чинності, надана заявником копія не містить. Також суддя встановлює, що заявником не надано офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили.

Таким чином, суд при підготовці клопотання до розгляду, з огляду на наявні протиріччя у перекладі рішення іноземного суду, позбавлений можливості встановити, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду додано офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні), відповідно до положень ст. 472 ЦПК України.

Також суд вбачає, що заявник, посилаючись на ст. 3 ч.2 п.15 ЗУ «Про судовий збір» зазначає, що звільнений від сплати судового збору.

З цього приводу, суд вказує, що згідно ст. 3 ч.2 п.15 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання: клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах;

Однак, з огляду на той факт, що у клопотанні заявником зазначено, що міжнародний договір про надання правової допомоги з цих питань між державою Україна та державою Іспанія відсутній, суд вважає що питання про звільнення від сплати судового збору заявником не доведено у клопотанні та не підтверджено відповідними належними доказами.

Також, суд звертає увагу, на те, що заявник, на вимогу ч. 1 ст. 464 ЦПК, зазначає, адресу місця реєстрації зацікавленої особи ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Однак, згідно Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №74662 від 16.05.2023 року, за вказаними заявником параметрами, зацікавлену особу: ОСОБА_2 не знайдено.

Виходячи з наведеного та зазначеної норми права, позивачем не обґрунтована підсудність справи Приморському районному суду м. Одеси та не надані відповідні докази зареєстрованого місця проживання зацікавленої особи.

Суд враховує, положення ч. 4 ст. 466 ЦПК України, згідно якої суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Однак, з урахуванням викладеного, та враховуючи принципи доступу до правосуддя, суд вбачає, що позивачу необхідно усунути недоліки клопотання. Заяву про усунення недоліків разом з долученими документами необхідно надати до Приморського районного суду м. Одеси через канцелярію суду.

Керуючись ст.ст.151,175,177,185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення клопотання без руху, роз`яснивши.

Копію ухвали про залишення клопотання без руху надіслати заявнику.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, клопотання буде вважатись неподаним і буде повернуте заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Науменко