Номер провадження: 22-ц/813/5368/23
Справа № 496/4922/22
Головуючий у першій інстанції Пасечник М.Л.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Проскуріної Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 лютого 2023 року, ухвалене судом у складі судді Пасечник М.Л.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначив, що 18 грудня 2015 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сумісне життя з відповідачкою не склалося, через різні характери, погляди на сімейне життя, та ведення спільного господарства, втрату почуття любові один до одного та взаєморозуміння.

ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 430.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Суд розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 430. Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення обґрунтував тим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, та примирення неможливе.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 лютого 2023 року в частині стягнення з відповідача судового збору, та звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору у розмірі 992,40 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухвалені рішення судом не враховано матеріальне становище ОСОБА_2 , та не роз`яснено права та обов`язки щодо нарахування та сплати судового збору. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 з січня 2020 року по теперішній час знаходиться у декретній відпустці, не має доходу, тому не може сплатити судовий збір, рішення про стягнення з останньої судового збору порушує права позивача та відповідача. Позивач з рішенням в частині задоволення вимог про розірвання шлюбу погоджується.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.04.2023 року ОСОБА_2 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву не надходило.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 07.04.2023 року про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу ОСОБА_2 отримала 18.04.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 07.042023 року про відкриття апеляційного провадження у справі скаржник отримав 18.04.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом отримання судової повістки повідомлення 02.05.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що позивачем рішення суду в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням лише в частині стягнення з відповідача судового збору. Стягуючи з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому керувався ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 01.12.2022 року відкрив провадження у вказаній справі, призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.02.2022 року від ОСОБА_2 надійшла заява в якій остання позовні вимоги визнала, та просила розгляд справи провести без її участі.

ОСОБА_1 також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

У зв`язку з неявкою сторін судове засідання не проводилось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання.

Статтею 221 ЦПК України передбачено, що головуючий з`ясовує обізнаність учасників справи з їхніми правами та обов`язками та роз`яснює їх у разі необхідності, крім випадків, коли учасника справи представляє адвокат.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що суд роз`яснює права та обов`язки учасникам справи, які з`явилися в судове засідання.

Враховуючи, що судове засідання з розгляду справи не проводилось з огляду на заяви сторін, тому посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не роз`яснено сторонам їх права не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема розподіл між сторонами судових витрат.

Резолютивна частина рішення має містити висновок суду про розподіл судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає висновок суду про стягнення з відповідача на користь держави судового збору таким, що відповідає вимогам ЦПК України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано матеріальне становище ОСОБА_2 щодо можливості сплати судового збору не заслуговує на увагу, як на підставу для скасування рішення суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

Отже лише за клопотанням сторони, та враховуючи її майновий стан, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити, або зменшити розмір судового збору чи звільнити від сплати судового збору на певний строк.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 під час розгляду судом першої інстанції справи про розірвання шлюбу, а саме до ухвалення судом рішення, із клопотанням про звільнення від сплати судового збору не зверталася, і доказів на підтвердження майнового стану не надавала.

З викладених вище підстав не заслуговує на увагу вимога скаржника про звільнення ОСОБА_2 , яка із апеляційною скаргою не зверталася, від сплати судового збору.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 лютого 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов