Справа № 293/618/23
Провадження № 2-о/293/29/2023
УХВАЛА

15 травня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В. розглядаючи заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ),

заінтересована особа: Черняхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: вул. Шевченка, 4, смт Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301)

про встановлення факту відсутності відомостей про громадянство батьків в актовому записі про народження та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, за змістом якої просить:

-встановити, що в актовому записі про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №332, складеному 08.02.2019 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, відсутні відомості про громадянство батьків: в графі «батько» ОСОБА_3 , «мати» ОСОБА_1 , а саме Україна та дата народження матері;

-зобов`язати Черняхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести в актовий запис про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №332 08.02.2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, доповнити графи «громадянство «батька» - «Україна», «громадянство матері» - «Україна», «дата народження матері» - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

09.05.2023 судом у порядку ч.8 ст. 187 ЦПК України сформовано запит засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та отримано 09.05.2023 відповідь № 64472 з Єдиного державного демографічного реєстру, щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , де зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Таким чином, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст.175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.318 ЦПК України.

Судом встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме, до заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість заявник подала клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як громадянки, яка у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно ст. 59 ЦПК України визначає законних представників права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом не є абсолютною підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки закон не звільняє батьків, які звертаються в інтересах неповнолітньої дитини від сплати судового збору при зверненні до суду, за виключенням батьків дітей, пільги для яких встановлені пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які захищають у суді права та інтереси інших осіб, за умови, якщо останні мають пільги щодо сплати судового збору відповідно до законодавства.

Таким чином, аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що Закон не відносить неповнолітніх дітей та батьків, які звертаються в їх інтересах, до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору, а тому позивач не вважається особою, яка звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Верхового Суду від 15 січня 2018 року у справі №607/1046/17, постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №367/5983/16-ц, ухвалі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі 754/16008/17.

Також заявник зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою та на підтвердження того надає копію довідки, вважючи, що ця обставина надає право застосування пільги щодо сплати судового збору.

Суд проаналізувавши та дослідивши клопотання заявника, дійшов висновку що відсутні законно обґрунтовані підстави для звільнення від сплати судового збору заявника.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Правовий аналіз вищезазначених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктивних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору.

Разом з тим, зі змісту вказаної вище статті вбачається, що підставою для відстрочення сплати судового збору у випадку, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік стосується тільки особи позивача у справі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд урахував, що зазначені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявником не надано суду доказів на підтвердження її реального майнового стану, наявність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, доказів на підтвердження річного доходу позивача, тощо, який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої заяви судовим збором.

Положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, який би перешкоджав позивачу сплатити судовий збір.

Таким чином, за відсутності визначених законом умов для звільнення позивача від сплати судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд дійшов висновку про відмову у задоволені поданого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору або розстрочення сплати судового збору.

За правилами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, заявнику необхідно подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору, розмір якого відповідно доп. 1.4.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674 від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року зі змінами і доповненнями, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що у даному випадку становить 536,80 грн.

За таких обставин заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.81,83,175,177, 294,315,318 ЦПК України, Черняхівський районний суд Житомирської області

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту відсутності відомостей про громадянство батьків в актовому записі про народження та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати заявнику 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку неусунення недоліків заяви, заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ЛОСЬ