Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/238/23
Провадження № 2-о/506/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року смт Окни

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Бурдинюк О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

В С Т А Н О В И В:

16.03.2023 року до суду шляхом подачі заяви в системі Електронний суд надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, а саме: що ОСОБА_2 , уродженець м. Первомайська, Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Червонопопівка, Сєвєродонецького району, Луганської області, є батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській області, Окнянському районі, с. Топали; виключити з актового запису про народження №07 від 17 січня 2020 року, складеного на ОСОБА_3 відомості про батька; зобов`язати Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження №07 від 17.01.2020 року, складеного на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : - вказати батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця міста Первомайська Миколаївської області; - змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », по батькові дитини залишити « ОСОБА_6 »; - видати нове свідоцтво про народження дитини із внесеними змінами.

Ухвалою від 20.03.2023 року заяву залишено без руху з наступних підстав.

Як вбачається з наданої заяви, заявником як заінтересовану особу зазначено Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Разом з тим, права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Слід також зазначити, що заінтересованими особами у справах про встановлення факту, що має юридичне значення, залежно від мети встановлення цього факту можуть бути не лише особи, які захищають свої інтереси або інтереси держави, а й особи, на права, обов`язки та законні інтереси яких може вплинути рішення у справі, а також інші особи, які мають право на спадщину.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

До заінтересованих осіб не можуть бути віднесені органи державної влади та місцевого самоврядування та інші організації, яким закон надає право засвідчити певний юридичний факт, але своєчасно цього не було здійснено, хоча така можливість не втрачена (наприклад, відмова нотаріальної контори засвідчити факт і час пред`явлення документа).

Такі організації не є заінтересованими особами тому, що вони не визначають правових наслідків цього юридичного факту, а лише засвідчують, реєструють його. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;

- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити коло заінтересованих осіб, так як, встановлення факту батьківства та виконання волі покійного стосується прав та інтересів його родичів та спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 76 ЦПК України, доказами є: письмові, речові і електронні докази; висновок експерта; показання свідків.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», який зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Крім того, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року № 3, відповідно до статей 213, 215 ЦПК ( 1618-15 ) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Такого ж правового висновку притримується і Верховний Суд при прийняття рішень, що викладено в постановах на які посилається заявник, а саме постанова від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 та в постанові від 11.12.2019 року у справі № 201/3963/16-ц.

Крім того, заявник при подачі заяви сплатила судовий збір в розмірі 536,80 грн., тобто, як за одну вимогу немайнову характеру, натомість фактично заявлено три вимоги немайнового характеру. Таким чином, у порушення ч. 4 ст.177 ЦПК України заявником не додано до заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно до п.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 4. ЗУ «Про судовий збір», ставки судового збору за вимогу немайнового характеру, для фізичних осіб встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2023 року становить 536,80 грн. за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Слід також звернути увагу, що в третьому пункті прохальної частини заяви ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Окнянський ВДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 07 від 17.012020 року.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Крім того, ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, прохальна частина заяви підлягає уточненню з вищевказаних підстав.

Крім того, заявник в заяві вказує, що ОСОБА_2 за життя мав бажання визнати батьківство дитини, але не зміг через втрату паспорта громадянина України, однак в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявником не додано документів, на підтвердження даних обставин. Інша мета звернення до суду з даною заявою заявником не зазначена.

У порушенні п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявником не надано підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Заявнику було надано термін для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Копія ухвали 22.03.2023 року отримана стороною заявника засобами електронного зв"язку 22.03.2023 року.

Станом на 16.05.2023 року ухвала суду не виконана. Із заявою про продовження строку для усунення недоліків, заявник та її представник адвокат Порхун В.М. не зверталися.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, позивач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Разом з тим, заявник та її представник на протязі майже двох місяців жодним чином не поцікавилися станом провадженням по справі.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 ЦПК України, не сплатить суму судового збору, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, заява підлягає поверненню заявнику, що не позбавляє її права звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса місце знаходження: вул. Першотравнева,13, смт Окни, Подільського району, Одеської області, 67900) - повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. С. Бурдинюк