ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4205/23 Справа № 206/1451/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року,

по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів і судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2023 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів і судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів і судових витрат - повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2023 року у справі № 206/1451/19 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів і судових витрат - заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд заяви ОСОБА_1 за відсутності вказаної цивільної справи в суді є неможливим, оскільки суд позбавлений можливості дослідити матеріали справи та оцінити наявні докази, а тому вище вказана заява підлягає поверненню.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 27 січня 2023 року звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів і судових витрат.

Відповідно до довідки від 02 лютого 2023 року цивільну справу № 206/1451/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів і судових витрат 28 жовтня 2022 року направлено до Верховного Суду на даний час справа до суду не поверталася.

Відповідно до відомостей сайту судових рішень ухвалою від 28 лютого 2023 року касаційну скаргу, залишено без руху та надано для усунення зазначених недоліків строк до 30 березня 2023 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

15 лютого 2023 року заявником було направлено до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська запит щодо надання інформації стосовно розгляду його справи.

16 лютого 2023 року Жовтневим районним суду м.Дніпропетровська, заявника було повідомлено що після повернення справи до Жовневого районного суду м.Дніпрорпетровська з Верховного Суду, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню буде розглянуто відповідно до норм ЦПК України.

28 лютого 2023 року заявником до суду першої інстанції подано клопотання про витребування цивільної справи з Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли :

1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу);

3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви;

4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

5) подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України;

6) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

7) до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 5 ст.185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Виходячи з зазначеного вбачається, що приписи ст.185 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що вони мають вичерпний перелік підстав для повернення заяви.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що ст.185 ЦПК України не передбачено повернення заяви у разі відсутності матеріалів справи у суді.

Окрім того, слід зазначити, що суд першої інстанції мав вирішити питання про відкриття провадження по справі, якщо заява відповідає вимога ст.185 ЦПК України та у разі відкриття провадження по справі і відсутності вказаної справи у суді, зупинити провадження у справі до розгляду справи Верховним Судом та подальшого її повернення до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги процесуального закону та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про повернення заяви судом постановлено з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 376, 382, ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова