Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1917/22

06 квітня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька.

Просить суд ухвалити рішення, яким надати їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України до Республіки Перу, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період із 01.11.2022 року по 01.11.2025 року.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, натомість остання надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 вона підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, а також не заперечує щодо заочного розгляду даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання також повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 06.04.2023 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Разом із нею також зареєстрована та проживає малолітня дочка сторін по даній справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповідачем ОСОБА_2 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2020 року було розірвано.

Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим 06.07.2021 року Надвірнянським відділом ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), серія НОМЕР_2 (а.с.8).

В подальшому після розірвання шлюбу, місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказаним рішенням було визначено - разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивачем по даній справі (а.с.9-10).

Як з`ясовано судом та не спростовано в ході розгляду даної справи, відповідач участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, разом з тим, згоди на її виїзд за межі України не надає.

Судом встановлено, що позивач має намір, шляхом виїзду малолітньої дитини в її супроводі за кордон, забезпечити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підвищення рівень світогляду, покращення стану здоров`я дитини, фізичного, духовного та морального розвитку для забезпечення її інтересів в межах здійснення батьківських обов`язків. Крім того, в процесі розгляду справи перевірено, що дозвіл на виїзд за кордон потрібен позивачу для того, щоб дочка сторін по справі навчалася у школі в Республіці Перу, а тому відмова батька у наданні такого дозволу, негативно впливає на духовний, фізичний та інтелектуальний розвиток дитини як особистості.

Ураховуючи те, що дитина проживає разом з матір`ю, остання має змогу її матеріально утримувати в період відпочинку та навчання у школі і здатна забезпечити дитину усім необхідним, надання дозволу на виїзд дитини з матір`ю за кордон відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Як перевірено судом, ОСОБА_1 має намір разом із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхати до Республіки Перу, оскільки вона уклала шлюб з громадянином Перу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.02.2022 року (а.с.11-13).

Чоловік позивача являється громадянином Республіки Перу та проживає в даній державі, а ОСОБА_1 як його дружина має дозвіл на проживання в АДРЕСА_2 , що підтверджується посвідченням особи іноземця за № НОМЕР_3 від 20.06.2022 року (а.с.14-15). Чоловік позивача має постійний дохід, оскільки працює у ЗАТ «Комплексні медичні послуги» на постійній основі з 01.01.2005 року, що підтверджується довідкою з місця роботи від 26.08.2022 року (а.с.16-17).

Позивач зазначає, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, ситуація в Україні є досить складною морально для дитини, в зв`язку з чим, вона маючи можливість бажає забезпечити доньці належні умови проживання і навчання до закінчення воєнного стану, задля збереження спокою та життя дитини.

В ході розгляду справи з`ясовано, що малолітня ОСОБА_3 володіє діючим паспортом громадянина України для виїзду за кордон, однак отримати від відповідача у позасудовому порядку нотаріально засвідчений дозвіл виявилось неможливим, оскільки ОСОБА_2 перебуває за кордоном та категорично відмовляється у наданні такого дозволу без будь-якої мотивованої причини, в зв`язку з чим позивач звернулася із заявою до служби у справах дітей Коломийської міської ради, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України, без згоди батька ОСОБА_2 .

Як вбачається із витягу з протоколу №16 засідання комісії з питань захисту прав дитини, комісія вирішила рекомендувати Надвірнянському районному суду задоволити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька і надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до Республіки Перу без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Даний витяг міститься в матеріалах справи (а.с.18).

Також вказаний дозвіл потрібен для того, щоб змінити міграційний статус на члена сім`ї резидента для неповнолітньої дитини. Відповідний документ зазначений у переліку необхідних документів, перелік яких позивачем долучено до справи (19-20).

В зв`язку з викладеним, позивач змушена була звернутися до суду із даною позовною заявою, оскільки батько дитини, тобто відповідач по справі, не надає згоди на виїзд дочки за кордон.

Враховуючи наведене, суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.16 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз`єднання сім`ї мають право на вільний в`їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

За змістом ст.ст.3, 6 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, їй необхідно забезпечити такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і що держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які`на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до ч.7 ст.7 та ч.2 ст.155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Таким чином, відсутність згоди з боку батька щодо виїзду малолітньої доньки за межі України на відпочинок, лікування та навчання суперечить вказаним вимогам СК України, Конвенції про права дитини та порушує право малолітньої дитини, як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч.1 ст.313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту, оскільки особа, яка не досягла шістнадцяти років, у відповідності до ч.3 ст.313 ЦК України, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 33 Конституції України від 28.06.1996 року визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Як зазначено вище, комісія з питань захисту прав дитини, вирішила рекомендувати Надвірнянському районному суду задоволити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька і надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до Республіки Перу без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , що підтверджується долученим витягом з протоколу засідання №16.

Таким чином, з урахуванням зібраних у справі доказів, враховуючи інтереси дитини щодо підвищення рівня світогляду, покращення стану здоров`я дитини, фізичного, духовного та морального розвитку для забезпечення її інтересів, забезпечуючи реалізацію прав дитини, визначених Декларацією прав дитини, беручи до уваги складнощі в отриманні дозволу батька на виїзд дитини за межі території України, що змушує позивача звертатись до суду за наданням вказаного дозволу та враховуючи те, що комісія з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Коломийської міської ради рекомендує суду задоволити даний позов, суд вважає правильним частково задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме дозволити виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України - до Республіки Перу, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу: із дня набрання даним рішенням законної сили по 01.11.2025 року, а не з 01.11.2022 року, як просила позивач, так як на момент розгляду справи вказаний період часу є минулим.

На переконання суду, саме таке рішення захищатиме права малолітньої дитини, сприятиме її здоровому фізичному розвитку.

На підставі викладеного, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.ст.141, 155 СК України, ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, ч.1 ст.16 ЗУ «Про охорону дитинства», Декларації прав дитини, прийнятої 20.11.1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, ст.ст.3, 6 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, та керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька - задоволити частково.

Дозволити виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в смт.Ланчин, Надвірнянського району Івано-Франківської області за межі України - до Республіки Перу, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу: із дня набрання даним рішенням законної сили по 01 листопада 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 14.04.2023 року.