П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року місто Київ

справа № 755/4743/23

провадження №22-ц/824/9250/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Циганом Іваном Михайловичем,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року, постановлену у складі судді Коваленко І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Опанасенко Костянтин Іванович про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І. про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Циган І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, зазначає про те, що судом не взято до уваги те, що до позовної заяви долучалась копія свідоцтва про право на адвокатську діяльність №1763, виданого 25 липня 2002 року, що підтверджує статус адвоката Цигана І.М.

Вважає, що суд першої інстанції повернувши позовну заяву ОСОБА_1 , обмежив її право на доступ до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема посилаючись на ч.4 ст.60 ГПК України, вказувала, що в господарському процесі повноваження представника можуть підтверджуватись довіреність, що не скасовує обов`язок адвоката щодо укладення договору з клієнтом.

Також посилалась на те, що Рада адвокатів України наголошувала на тому, що відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для надання правової допомоги є договір про надання правової (правничої) допомоги, довіреність є підтвердження повноважень адвоката, у випадку якщо вона видана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

Також посилалась на правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №817/66/17, за яким системний аналіз положень статей 26 та 27 Закону № 5076-VI дозволяє дійти висновку, що надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема лише на підставі довіреності, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною другою статті 27 цього Закону. Таким чином, оскільки адвокатська діяльність позивачки в установленому законом порядку не припинена, укладення договору про надання правової допомоги слід вважати її професійним обов`язком, передбаченим законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд вважав про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І. про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, оскільки за своєю формою поданий до суду позов не відповідає вимогам п. 1 ч.4 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні докази, які підтверджують процесуальну дієздатність останнього щодо представництва інтересів позивача, передбачених статтями 58, 60 Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частини четверта статті 62 ЦПК України).

Разом з цим у частині першій статті 26 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2019 року в справі № 817/66/16 (провадження №11-185апп19) зроблено висновок, що «положеннями статті 26 Закону № 5076-VI визначено, що «адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, що узгоджується зі статтею 14 Правил адвокатської етики. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Частина друга статті 27 Закону № 5076-VI регламентує вичерпні випадки вчинення договору про надання правової допомоги усно: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. Системний аналіз положень статей 26 та 27 Закону № 5076-VI дозволяє дійти висновку, що надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема лише на підставі довіреності, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною другою статті 27 цього Закону».

Однак, колегія суддів вважає, що в даній справі такий правовий висновок не може братись до уваги апеляційним судом з таких підстав.

Частиною з статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до Дніпровського районного суду м.Києва із позовом Циган І.М. в інтересах ОСОБА_1 підписав позовну заява та на підтвердження своїх повноважень надав суду копію довіреності, посвідченої 5 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В., за реєстровим №1739 та копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю №1763 від 25 липня 2022 року.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що на підтвердження повноважень та підписання позовної заяви від імені ОСОБА_1 представником Циганом І.М. надано копію довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом.

Однак, судом залишено поза увагою надана Циганом І.М. копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю №1763 від 25 липня 2022 року. При цьому в матеріалах справи відсутній відповідний акт, який складається працівниками суду про відсутність вказаного документу долученого до позовної заяви.

Встановивши, що до позовної заяви додана довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважила Цигана І.М. , що діяв на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, представляти її інтереси, при цьому статус адвоката підтверджено відповідним свідоцтвом наданим суду, однак судом не надано належної оцінки суд першої інстанції зробив передчасний висновок щодо подання позовної заяви у цій справі особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав надати строк для належного підтвердження представницьких повноважень Циганом І.М. саме як адвоката або законного представника.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/7154/19 від 10 листопада 2021 року.

Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2022 року не може вважатися законною і обґрунтованою.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення питання про відкриття провадження, порушено норми процесуального права, тому відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1. ст.379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Циганом Іваном Михайловичем, задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус