Справа №751/1479/23
Провадження №2/751/644/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Шевченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину з інвалідністю та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею; стягнути з відповідача всі понесені судові витрати; рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем було укладено шлюб 11.08.2016, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.09.2018 було розірвано. Від шлюбних відносин мають спільну малолітню дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю з 01.10.2020, проживає разом нею та вона здійснює догляд за нею. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, дочка потребує постійного перебування в реабілітаційному центрі «Відродження» для реабілітації та санаторно-курортного лікування. Окрім реабілітації, дитина потребує постійного лікування, належного харчування, приблизно раз на пів року проходження МРТ головного мозку. Дитина сама не може пересуватись нормально, адже майже не бачить на одне око та має затримку в розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Крім того, 28.02.2020 вона уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». Від цих шлюбних відносин мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який теж потребує постійного догляду через маленький вік. З чоловіком вони разом не проживають. Зазначає, що на даний час вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі, отримує тільки соціальні виплати на дітей, не має змоги працювати, оскільки ОСОБА_4 не може обходитись без сторонньої допомоги, а тому і вона має право на утримання від відповідача.

Ухвалою судді від 09.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.04.2023 відповідач направив на адресу суду відзив, в якому згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дитини без утримання дитини. Зазначає, що у них з позивачем була усна домовленість про сплату аліментів. Він сплачував кожного місяця на банківську картку кошти, а також займався обстеженням дитини і допомагав, як міг. Крім того, він уклав другий шлюб, в якому у нього народилось двоє дітей. Його дружина також не працює, оскільки молодшій дитині ще не має двох років. Він офіційно не працює, а тому не має можливості утримувати ще і позивача (а.с. 48-61)

07.04.2023 позивач направила на адресу суду відповідь на відзив, відповідно до якої просить позов задовольнити. Зазначає, що відповідач з 2018 року надавав кошти в сумі по 1600-1700 грн на доньку, поки вона не розійшлась з другим чоловіком в серпні 2022 року. На даний час вона з дітьми проживає в орендованій квартирі, яку знімає за аліменти від двох чоловіків (3000 грн і 4000 грн на місяць). Цих коштів було не достатньо, бо вона не працювала, оскільки знаходилась в декретній відпустці до досягнення сином 3-х років. Вказує, що не в змозі фізично працювати, оскільки опікується обома дітками, супроводжує доньку до реабілітаційного центру ОСОБА_9 . А коштів на одяг, взуття, їжу, ліки і щоб себе утримувати як жінку вона не має (а.с. 63-66)

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки без стягнення аліментів на утримання матері дитини.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2016, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.09.2018 було розірвано (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_10 (а.с. 10)

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг від 15.02.2023 № 585 малолітня ОСОБА_3 разом з матір`ю зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 15).

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.02.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: Нейрофіброматоз І типу. Гліома правого зорового нерву. Аутосомно-домінантний тип успадкування. Інвалідність з 01.10.2020. Дитина потребує постійного перебування в реабілітаційному центрі «Відродження» для реабілітації та санаторно-курортного лікування (а.с. 16).

Згідно Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 3618/3466 (вікова категорія від 0 до 18 років), виданої лікарсько-консультативною комісією Дитячої поліклініки № 1 Чернігівської міської ради 05.07.2021, дитині встановлена загальна тривалість перебування на інвалідності з 05.10.2020 по 07.04.2035. Рекомендовано ЛКК: частково медична, психолого-педагогічна, фізична фізкультурно-спортивна, соціальна та побутова реабілітація (а.с. 22-29).

Згідно довідок про надані реабілітаційні послуги та результати комплексної реабілітації (габілітації), ОСОБА_3 проходила курс реабілітації (габілітації) в період з 2.07.2021 по 22.02.2022 та з 23.02.2022 по 16.01.2023 в Комунальній установі «Обласний центр комплексної реабілітації дітей з інвалідністю «Відродження» Чернігівської обласної ради (а.с. 33, 34).

Позивач не працює, перебуває на обліку в УПСЗН Новозаводського району департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, з 01.04.2021 до 30.04.2024 отримує допомогу при народженні дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 06.10.220 до 06.04.2035 включно призначено допомогу на дитину з інвалідністю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35, 36-37).

22.05.2020 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_13 (а.с. 55).

У цьому шлюбі у подружжя народились діти: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком яких відповідно до свідоцтв про народження є ОСОБА_2 (а.с. 71, 72).

Відповідач ОСОБА_2 не працює, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, обсяг доходу ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року становить 155,28 грн (а.с. 50)

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Нормами ст. 18 Конвенції закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням того, що дитина потребує постійного лікування, належного харчування, проходження МРТ головного мозку.

Однак, як роз`яснив Верховний Суд України (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17), що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

При визначенні розміру аліментів, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів двох інших неповнолітніх дітей, тому суд вважає за необхідне, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2023, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного зі сторін.

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина з інвалідністю суд зазначає наступне.

Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю.

Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 року № 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відсутність хоча б однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність у дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність у другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу.

Особливістю цього права є його тривалий характер, оскільки воно триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, посилаючись на те, що дитина не може обходитись без постійного стороннього догляду, через що вона позбавлена можливості працювати, а відповідач має матеріальну змогу надавати матеріальну допомогу.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю з 01.10.2020, однак позивачем не надано належних доказів про те, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Крім того, посилання позивача на те, що вона не має змоги працювати, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, спростовуються довідкою форми ОК-7 ПФУ (а.с. 36-37) та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 50)

Постановою Верховного Суду України від 28.02.2018 року у справі №130/2233/15-ц зазначено, що тягар доказування можливості платника надавати матеріальну допомогу покладається на позивача.

Однак, позивач не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на її утримання, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 750 грн витрат на правову допомогу, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 88, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину з інвалідністю та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Чернігова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 750 (сімсот п`ятдесят) грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, ККДБ 22030106) у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2023.

Головуючий - суддя І. В. Яременко