Справа № 161/3024/22
Провадження № 2/161/802/23
У Х В А Л А

10 серпня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договорів недійсними

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/3024/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договорів недійсними, розгляд якої здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.02.2023 року підготовче провадження в цивільній справі № 161/3024/22 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні з ініціативи суду на вирішення ставиться питання про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договорів недійсними без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Позивач та її представник будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутності від останніх не надходили.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання також повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заявки, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні наголосила на доцільності залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду через повторну неявку позивачки та її представника у судове засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе вирішити питання про залишення позовної заяви без розгляду за відсутності інших учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 161/3024/22, за наслідками проведення судового засідання 29.05.2023 року (а.с. 153-154), представника позивачки адвоката Хомич О.В. було повідомлено про наступне судове засідання, яке призначено на 09:30, 04.07.2023 року, під особистий підпис (а.с. 155).

Однак, у судове засідання, призначене на 09:30, 04.07.2023 року позивачка та/чи її представник не з`явилася без поважних причин та жодних клопотань до суду ними подано не було, у зв`язку з чим слухання справи було відкладено на 09:30, 10.08.2023 року (а.с. 161-163).

Про вищевказане судове засідання представника позивачки адвоката Хомич О.В. було повідомлено за допомогою телефонограми, яка була доставлена їй 04.07.2023 року. Вказаною телефонограмою повідомлено, що явка в судове засідання є обов`язковою (а.с. 164).

Проте, в судове засідання, призначене на 09:30, 10.08.2023 року позивачка та її представник повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадків, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки? крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Як вбачається з матеріалів справа судові засідання у даній справі неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою сторони позивача без поважних причин.

За таких обставин та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечити виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договорів недійсними підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. ст. 259, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договорів недійсними залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 11 серпня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська