Справа № 724/1196/22
Провадження № 2/724/12/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.

за участю секретаря судового засідання: Філіпчука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та в порядку поділу майна подружжя стягнення витрат понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та в порядку поділу майна подружжя стягнення витрат понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень будинку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 1992 року перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у цивільному шлюбі та проживали у будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який станом на 1992 рік належав на праві власності батькові її цивільного чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ще при житті дав згоду на її реєстрацію у вказаному будинку, в якому вона з 06 березня 1993 року зареєстрована. Після смерті батька, її цивільний чоловік прийняв спадщину і набув право власності на вказаний будинок

Зазначала, що за час проживання однією сім`єю, у цивільному шлюбі у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У період з 2010 по 2018 роки, у зв`язку із важким матеріальним становищем вона перебувала на заробітках в Греції та періодично приїжджала додому, їхній спільний син в цей час проживав разом з батьком, у них був спільний бюджет та спільні витрати, що свідчить про проживання їх однією сім`єю як подружжя.

Вказувала, що за час спільного проживання ними, як подружжям, та нею особисто проводилися ремонтні роботи у будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також з метою покращення житлових умов було здійснено добудови до будинку, які є невід`ємними поліпшеннями будинку, а саме замінено всі старі вікна на нові металопластикові, замінені двері в будинку, замінено повністю все пологове покриття в кімнатах будинку, проведено повністю ремонтні роботи у будинку включаючи шпаклювання стін, монтаж стелі з гіпсокартону, встановлено камін в кімнаті, гранітні підвіконники у всіх кімнатах, проведено нову електропроводку по всьому будинку, були проведені роботи по проведенню газу до будинку, на що було витрачено чимало коштів. Було замінено покриття даху на метало черепицю, оброблено фундамент, здійснено штукатурні роботи фасаду будинку, побудований великий гараж, а також господарські допоміжні приміщення.

Вказані будівельні роботи, які проводилися спільно з відповідачем не є вичерпними, оскільки крім придбання вказаних матеріалів, багато коштів було витрачено на оплату послуг відповідних спеціалістів, які проводили будівельні роботи. Починаючи з 2010 року з часу її виїзду на заробітки за кордон, зароблені нею кошти витрачалися на утримання сім`ї та покращення житлових умов, проведення капітального будівництва і здійснення невід`ємних поліпшень будинку.

Також, зазначала, що на підтвердження того факту, що вона та відповідач у вказаний період часу проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство та здійснювали будівництво, ремонт та невід`ємні поліпшення спірного будинку, підтверджується і тим, що перебуваючи за кордоном на заробітках, переказувала кошти на ім`я відповідача та сина, які використовувалися в інтересах та для потреб сім`ї. з метою виділу їй частки спірного будинку, технічної можливості переобладнання спірного будинку в ізольовані дві квартири немає, а тому єдиним способом захисту її порушених прав є звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя шляхом стягнення частини витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень нерухомого майна. Крім того, різні господарські добудови та будівництво гаражу були здійснені без відповідних дозвільних документів, і відповідно є самочинним будівництвом, у зв`язку із чим неможливо виділити частку спірного майна.

Вартість ремонтно-будівельних робіт та матеріалів, використаних в процесі їх створення, та які були нею понесені, оцінює у 900 000 гривень, тому із врахуванням норм чинного законодавства вона має право в порядку поділу майна подружжя на відшкодування частини витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту нерухомого майна, тому з відповідача підлягає стягненню частина витрат, що складає 450000 гривень.

Посилаючись на норми права, просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_2 з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь у рахунок відшкодування частини витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень будинку, у розмірі 450000 гривень, здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

09 серпня 2023 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов відзив. В обґрунтування якого відповідач зазначає, що дійсно в період з 1993 року по 2000 рік він з позивачкою проживав однією сім`єю, у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у 2000 році ОСОБА_1 виїхала за межі України на заробітки у Грецію, і з того часу приїжджає в Україну періодично, останній раз він бачився з позивачкою у серпні 2018 року. Після її від`їзду за кордон будь-які сімейні стосунки вони не підтримували, тому твердження позивачки, що вони проживали однією сім`єю є неправдивими, оскільки у них не було спільного побуту, а також вони не мали взаємних прав та обов`язків. Квитанції про грошові перекази не є підставами для визначення майна сумісним, оскільки і у позивачки і у нього був єдиний обов`язок щодо утримання та виховання їхнього спільного сина ОСОБА_5 , який залишився проживати з ним. З 2000 року він з позивачкою не мав будь-яких спільних обов`язків один перед одним, та йому було відомо, що за кордоном у її житті були інші чоловіки, і він також відкрито налагоджував своє особисте життя, зокрема з 2006 року перебував у стосунках з ОСОБА_6 , тому ті кошти, які пересилала позивачка, витрачались виключно на утримання спільного сина.

Також вказував, що за життя його батько проводив ремонт будинку, із заміною вікон та дверей як в господарських будівлях так і в будинку. Будівельні роботи проводились виключно власником будинку ОСОБА_3 , так як право власності на вказаний будинок ним оформлено лише 25 грудня 2007 року, і проживаючи в цьому будинку він звісно ж допомагав батьку виключно в організаційних роботах, тому твердження позивачки, що ніби то вона вкладала кошти в поліпшення чи ремонт будинку є її вимислом. Просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог, у зв`язку із їх безпідставністю.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 січня 2023 року прийнято до розгляду вказану цивільну справу, оскільки згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 року справу передану судді Скрипнику С.М., підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади, згідно наказу №03-09/02-К від 06.01.2023 року «Про дострокове припинення відрядження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 » .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Іонашку В.Д. в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві та посилаючись, на те, що позивачка та відповідач проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство та здійснювали будівництво, ремонт та невід`ємні поліпшення спірного будинку, що підтверджується і тим, що перебуваючи за кордоном на заробітках, його довірителька переказувала кошти на ім`я відповідача та сина, які використовувалися в інтересах сім`ї. Також факт проживання сторін, як подружжя, в судовому засіданні підтвердили і свідки, а також не зважаючи на те, що спірний будинок до 2012 року належав батьку відповідача, позивачка має право на стягнення вказаних грошових коштів з відповідача, оскільки батько відповідача був особою пенсійного віку, інших доходів окрім пенсії не отримував, а всі роботи в будинку проводились виключно сторонами за час спільного проживання, тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Раєвський І.А в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Посилається на те, що позивачем не наведено доводів та не надано жодних доказів, які б підтвердили факт спільного проживання сторін з 2004 року по 2012 рік, так я починаючи з 2000 року позивачка виїхала за межі України, і з того часу вони однією сім`єю не проживають, подружніх стосунків не підтримують, кошти які були передані позивачкою на ім`я відповідача чи їхнього сина були виключно на потреби для забезпечення потреб спільного сина, у кожного із сторін було своє життя, тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_9 є його рідною сестрою. Йому відомо, що ОСОБА_10 проживала разом з ОСОБА_2 , у 2000 році вона виїхала до Греції на заробітки і перших три роки додому не приїжджала. Потім почала приїжджати додому один раз на рік на 1 чи 2 місяці і проживала у будинку відповідача. Ремонт спірного будинку розпочали десь у 2006 році, кошти сестра передавала частково через перекази і частково привозила сама. Власником будинку був батько відповідача, і після його смерті відповідач оформив будинок на своє ім`я.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 у 2000 роках виїхала на заробітки за кордон, спочатку не приїздила додому а пізніше, почала приїжджати кожного року, робили ремонт у будинку в якому проживала. Відповідач ОСОБА_2 до позивачки у Грецію не приїздив, і разом вони там не відпочивали.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її рідним братом, їй відомо, що ОСОБА_1 у 2000 році виїхала за кордон на заробітки, брат вживав спиртні напої, дитину залишила з братом. Перших три роки позивачка взагалі додому не приїжджала, потім почала приїздити раз на рік приблизно на два-три тижні, вона цей час проживала у сестри, інколи два-три дні була у ОСОБА_2 , а так увесь час проживала то у брата то у сестри. Будинок будували та робили там ремонт тато з мамою, тобто батьки відповідача. Знає, що заміну вікон та дверей здійснили за рахунок коштів батьків, а не позивачки, весілля сину робив брат сам без позивачки ОСОБА_1 ..Також пояснила, що відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , яка померла приблизно 2-3 роки тому, шлюб між ними не було розірвано.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 виїхала за кордон на заробітки, через те, що ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями. З 2006 року, у нього з`явилася ще одна жінка, з якою він проживав. Коди приїздила позивачка додому то лише 1-2 дні могла проживати у спірному будинку, а так весь час проживала у брата, як сім`я сторони не проживали.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_2 , йому відомо, що батьки відповідача побудували будинок, коли він ще був не одружений, не знає, чи ОСОБА_10 щось будувала біля того будинку, чи висилала на це гроші. Поки ОСОБА_10 була за кордоном, ОСОБА_16 посали сади, займався ремонтом техніки, позивачка не хотіла повертатися додому з Греції і через це вони розійшлися. До ОСОБА_10 у ОСОБА_16 був укладений шлюб з ОСОБА_17 , але вони разом не проживали.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2023 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Раєвського І.А. про витребування доказів задоволено.

На виконання вказаної ухвали суду, Хотинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №6 від 14.04.2023 року, згідно якого вбачається, що між ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області зареєстровано шлюб 31 серпня 1986 року, за актовим записом №27.

Відомості про розірвання вказаного шлюбу відсутні.

Як вбачається із довідки Грозинецького старостинського округу за №348 від 20.04.2023 року, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актовим записом про смерть №09 від 02.06.2018 року по Грозинецькій сільській раді.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання з відповідачем ОСОБА_2 з 2004 року по 15 серпня 2018 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнути 1/2 частину витрат понесених на проведення капітального будівництва та ремонту.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Таким чином, при застосуванні статті 74 СК України необхідно виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, а саме з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №6 від 14.04.2023 року, згідно якого 31 серпня 1986 року ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уклав шлюб з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом №27. Відомості про розірвання вказаного шлюбу відсутні.

Згідно довідки Грозинецького старостинського округу Топорівської сільської ради за №348 від 20.04.2023 року, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актовим записом про смерть №09 від 02.06.2018 року по Грозинецькій сільській раді.

Відповідно до ч.1 ст.104 СК України,- шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у період з 31 серпня 1986 року по 31 травня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , що в свою чергу виключає можливість встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки при застосуванні положень статті 74 СК України необхідно виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.

Перебування відповідача ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі виключає можливість встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу.

Крім цього, відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання з відповідачем ОСОБА_2 з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суперечить вимогам статті 25 СК України, згідно яких чоловік та жінка можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, оскільки попередній шлюб відповідача ОСОБА_2 був припинений лише 31 серпня 2018 року, тобто в день смерті другого з подружжя.

Щодо позовних вимог про стягнення 1/2 частини витрат понесених на проведення капітального будівництва та ремонту спірного будинку, то суд зазначає, що визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19, провадження № 61-3071св21), однак такий факт в даному випадку, не може бути встановлений, тому відсутні і підстави для стягнення витрат, які були понесені сторонами за час спільного проживання.

Враховуючи вище викладене суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та в порядку поділу майна подружжя стягнення витрат понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень будинку, слід відмовити.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України" (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4,12,81,83,84,263,264,273,354 ЦПК України, ст.3,4,25,74 СК Ураїни, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та в порядку поділу майна подружжя стягнення витрат понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 16 травня 2023 року

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК