КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/1108/21 Головуючий у суді першої інстанції - Сирбул О.Ф.
Номер провадження № 22-ц/824/4518/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до АТ АКБ «АРКАДА» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, у якому просила визнати за нею майнове (речове) право на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ «Аркада» укладено Договір №84703 від 16 січня 2018 року про участь у Фонді фінансування будівництва. Предметом договору є квартира АДРЕСА_2 . Загальна вартість об`єкта інвестування складає 683 226, 30 грн.

Вказано, що позивачем в повному обсязі було виконано умови договору зі сплати на суму 683 226, 30 грн., про що свідчать платіжні документи.

В подальшому, 13 травня 2019 року позивачу було видано Свідоцтво про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» (Договір №84703 від 16 січня 2018 року) на квартиру АДРЕСА_3 .

15 вересня 2018 року між АТ АКБ «АРКАДА», що є правонаступником ПАТ АКБ «АРКАДА» (Управитель) та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до договору №84703 про участь у ФФБ від 16 січня 2018 року, в якій зазначено про зміну найменування Управителя з «ПАТ АКБ «АРКАДА» на «АТ АКБ «АРКАДА» (п.1.).

13 травня 2019 року між АТ АКБ «АРКАДА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №84703 про уступку майнових прав, за яким Банк уступає Довірителю, а Довіритель приймає від Банку майнові права на зазначений у п. 3 цього Договору об`єкт інвестування, закріплений за Довірителем на підставі Договору про участь у ФФБ (п.1). Банк підтверджує, що майнові права на об`єкт інвестування були набуті ним відповідно до умов Генерального договору від 19 травня 2014 року, укладеного між Банком та ТОВ «Будеволюція», за програмою якого Банк створив і є Управителем Фонду фінансування будівництва виду А в рамках Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (п.2).

Управителем АТ АКБ «Аркада» було направлено на адресу Довірителя ( ОСОБА_1 ) Лист від 05 листопада 2019 року №4239/7/1 в якому доводиться до відома Довірителя інформація отримана від Забудовника щодо зміни запланованих дат введення в експлуатацію та передачі під заселення житлового будинку АДРЕСА_4 . Так, запланована дата введення будинку в експлуатацію-січень 2020 року, під заселення - березень 2020 року.

В чергове, було перенесення запланованих дат, про що повідомлено листом від 06 серпня 2020 року №2302/7/1 про зміни запланованих строків. Запланована дата введення будинку в експлуатацію-жовтень 2020 року під заселення-листопад 2020 року.

Однак, станом на момент звернення з позовом, будівництво не відновлено. Будинок не введено в експлуатацію. Окрім того, рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14861/20 від 25 листопада 2020 року замінено управителя Фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» з Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банк «Аркада» на нового управителя Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал».

Позивач вказувала, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Позивачем в повному обсязі виконано взяті зобов`язання за Договором, однак відповідачем не виконано зобов`язання в обумовлений строк. Несвоєчасне виконання умов договору в частині дотримання строків здачі в експлуатацію, порушує права позивача як добросовісного покупця. Окрім того, у позивача немає впевненості в тому, що на об`єкт інвестування не претендує жодна інша особа, оскільки договір нотаріально не посвідчувався.

Враховуючи ту обставину, що введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, будівництво не відбувається тривалий час, при цьому, позивач за даним позовом сплатив повну вартість за договором, вказані обставини ставлять під сумнів можливість виконання підрядником своїх зобов`язань за договором у зв`язку з чим є необхідність у визнанні майнових прав за позивачем на об`єкт незавершеного будівництва.

Враховуючи реальні обставини, які становлять загрозу в передачі майнових прав, визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва є засобом захисту, який позивач визначив у спірному позовному провадженні.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 майнове право на: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 832, 27 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що позивач ОСОБА_1 й так була власником майнових прав на об`єкт інвестування - квартира АДРЕСА_5 , оскільки нею було повністю оплачено вартість об`єкта інвестування в сумі 683 226,30 грн. Крім того, між позивачем та АТ АКБ «АРКАДА» був укладений Договір про уступку майнових прав № 84703 від 13 травня 2019 року, відповідно до якого АТ АКБ «АРКАДА» відступило Довірителю, а Довіритель прийняв майнові права на об`єкт інвестування, закріплений за Довірителем на підставі Договору про участь у ФФБ, далі - Договір про уступку майнових прав.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що ним не заперечувалось, а навпаки відповідач й у відзиві на позовну заяву, запереченні та на судових дебатах наголошував, що визнає наявність у позивача ОСОБА_1 майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Відтак, висновок суду щодо невизнання майнових прав позивача є помилковим.

Проте відповідач вважає, що порушення термінів побудови та здачі об`єкта в експлуатацію при повній сплаті позивачем передбаченої договором загальної вартості майнових прав, не може розцінюватись як невизнання та порушення майнових прав на однокімнатну квартиру, а виключно є порушенням/неналежним виконанням умов договору. Тобто жодного відношення до визнання відповідачем майнового права на однокімнатну квартиру не має і на це не впливає та не може впливати.

Також апелянт вказує, що предметом Договору про участь у ФФБ є отримання у власність позивачем не майнових прав на квартиру, а права власності на квартиру. Тому якщо припустити, що мало місце, як встановлено судом першої інстанції «недобросовісної поведінки продавця у зв`язку з порушенням термінів побудови та здачі об`єкта в експлуатацію», то належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання передати у власність позивача квартиру, а не визнання за ним майнових прав.

Судом внаслідок неповного та неналежного дослідження всіх обставин справи встановлено факт недобросовісної поведінки ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» щодо порушення термінів побудови та здачі об`єкта в експлуатацію виключно на підставі тверджень позивача, які не підкріплені жодними доказами. Натомість, у даному спорі наявне порушення умов договору (а не заперечення майнових прав позивача), відтак належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання виконати умови договору, а не визнання за ним майнового права на об`єкт інвестування.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року та прийняти нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи керівник ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» Білічак Х.В. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Позивачка у справі ОСОБА_1 на апеляційний розгляді справи повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що між ОСОБА_1 (далі-Довіритель) та ПАТ АКБ «Аркада» (далі-Управитель) укладено Договір №84703 від 16 січня 2018 року про участь у Фонді фінансування будівництва. Предметом договору є квартира АДРЕСА_2 . Загальна вартість об`єкта інвестування складає 683 226 грн. 30 коп.

За цим Договором Довіритель на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» (нова редакція), що затверджені рішенням Правління ПАТ АКБ «АРКАДА» (Протокол N945 від 29 травня 2017 року), надає свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція».

Об`єктом будівництва за цим Договором є житлові масиви у Дарницькому р-ні м. Києва; складова частина об`єкта будівництва житловий будинок, АДРЕСА_4 (26 поверхів; панельний) у складі: Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення, що буде споруджений за адресою між АДРЕСА_4 , будівництво якого організовує Забудовник ТОВ «Будеволюція» та фінансує Управитель за рахунок отриманих в управління від Довірителів коштів. Запланована дата введення Забудовником об`єкта будівництва в експлуатацію: складова частина об`єкта будівництва житловий будинок АДРЕСА_4 у складі: Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та АДРЕСА_4 - жовтень 2019 року. Вимірна одиниця об`єкта будівництва: 1,00 кв.м.

Для закріплення об`єкта інвестування Довіритель протягом 2 банківських днів з дня підписання цього Договору вносить на рахунок Управителя, з дотриманням порядку, встановленого у підпункті 27.1 цього Договору, кошти в розмірі 199 581,88 гривень, що становить не менше 30,00 відсотків вартості об`єкта інвестування, визначеного сторонами у пункті 6 цього Договору, за поточною ціною вимірної одиниці об`єкта інвестування, встановленої за згодою сторін на день внесення коштів.

Довіритель може отримати у власність закріплений за ним об`єкт інвестування після введення об`єкта будівництва в експлуатацію відповідно до Правил фонду та цього Договору.

Після внесення Довірителем коштів відповідно до пункту 15 цього Договору Управитель закріплює за Довірителем у порядку, передбаченому Правилами фонду, відповідну кількість вимірних одиниць об`єкта інвестування відповідно до поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування та видає Довірителю Свідоцтво про участь у фонді.

Право вимоги на відповідну кількість вимірних одиниць об`єкта інвестування виникає у Довірителя з дати передачі коштів в управління.

Після 100% інвестування Довірителем закріпленого за ним об`єкта інвестування Управитель передає Довірителеві майнові права на цей об`єкт інвестування за Договором про уступку майнових прав.

15 вересня 2018 року між АТ АКБ «АРКАДА», що є правонаступником ПАТ АКБ «АРКАДА» (Управитель) та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до договору №84703 про участь у ФФБ від 16 січня 2018 року, в якій зазначено про зміну найменування Управителя з «ПАТ АКБ «АРКАДА» на «АТ АКБ «АРКАДА» (п.1.).

13 травня 2019 року між АТ АКБ «АРКАДА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №84703 про уступку майнових прав, за яким Банк уступає Довірителю, а Довіритель приймає від Банку майнові права на зазначений у п. 3 цього Договору об`єкт інвестування, закріплений за Довірителем на підставі Договору про участь у ФФБ (п.1). Банк підтверджує, що майнові права на об`єкт інвестування були набуті ним відповідно до умов Генерального договору від 19 травня 2014 року, укладеного між Банком та ТОВ «Будеволюція», за програмою якого Банк створив і є Управителем Фонду фінансування будівництва виду А в рамках Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (п.2).

Управителем АТ АКБ «Аркада» було направлено на адресу Довірителя Лист від 05 листопада 2019 року №4239/7/1 згідно якого повідомлено Довірителя щодо зміни запланованих дат введення в експлуатацію та передачі під заселення житлового будинку АДРЕСА_4 .

На виконання договірних зобов`язань, позивачем сплачено грошові кошти за вказаним договором на користь АТ АКБ «Аркада» у сумі 683 226 грн. 30 коп.

Вказана обставина стороною відповідача не заперечувалась.

Так, запланована дата введення будинку в експлуатацію - січень 2020 року, під заселення - березень 2020 року.

13 травня 2019 року ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про участь у ФФБ виду А «Патріотика» програмою ТОВ «Будеволюція» (Договір №84703 від 16 січня 2018 року) на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14861/20 від 25 листопада 2020 року замінено управителя Фонду фінансування будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» з Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банк «Аркада» на нового управителя Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал».

Заплановані дати введення будинку в експлуатацію систематично змінюються забудовником, що вбачається з листів до позивача про зміни запланованих строків. Чергова запланована дата введення будинку в експлуатацію була запланована на жовтень 2020 року, під заселення-листопад 2020 року.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з пояснень учасників справи судом встановлено, що житловий будинок у визначений попереднім договором строк введено в експлуатацію не було, будівництво об`єкту не здійснюється, відповідно право власності позивача не зареєстроване, у зв`язку з чим порушуються права ОСОБА_1 на отримання у власність майна у строки, які визначені укладеним договором.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про задоволення позову відповідає з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. Разом з тим не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98).

В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15,від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі№ 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16.

З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 виконала грошові зобов`язання за договорами пайової участі у будівництві, за якими набула право вимоги, повністю сплативши вартість об`єктів будівництва, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права власності на об`єкти інвестування після завершення їх будівництва та введення в експлуатацію.

Ні АТ АКБ «Аркада», ні правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» своїх зобов`язань щодо введення будинків в експлуатацію та передання позивачу у встановлені договорами строки не виконали.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95).

Як на підставу позову позивачка посилалася на те, що достроково сплатила вартість про інвестованої нею квартири, а АТ АКБ «Аркада», не виконав зобов`язання за договором, не вів в експлуатацію об`єкт, що перешкоджає їй зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , отже, володіти, користуватися та розпоряджатися нею.

Перевіряючи доводи апелянта в частині того, що ТОВ «ФЛ «Гарант Капітал» не оспорює майнові права позивачки на про інвестований об`єкт - квартиру АДРЕСА_1 , що свідчить про відсутність між сторонами спору, колегія суддів вважає, що вказані обставини не спростовують висновків суду, що права позивачки є порушеними саме за фактом не своєчасного виконання взятих зобов`язань в частині введення об`єкту будівництва в експлуатацію та передачі про інвестованої квартири позивачу. Тобто вказаними доводами апелянта не спростовано обставини, викладені позивачем у позовній заяві, та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з вказаними нормами цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ухвалюючи у вказаній справі судове рішення колегія суддів, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19, від 21 грудня 2022 року у справі № 569/5399/20, провадження № 61-7682св21 згідно з якими, у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання прав на об`єкт інвестування.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв