01.06.2023 Єдиний унікальний № 371/713/20 провадження № 2/371/36/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 червня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/713/20

Провадження № 2/371/36/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сідор В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала анкету - заяву б/н від 26 квітня 2011 року, згідно з якою отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідачу видано у користування кредитну картку.

Підписання анкети заяви є підтвердженням згоди на те, що така заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» , які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідач зобов?язалася повернути витрачену суму кредитного ліміту відповідно до умов договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу, що розраховується від загальної суми заборгованості.

В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надавала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Загальний розмір заборгованості станом на 30 квітня 2020 року становить 15700,31 грн, з яких 1176,54 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11523,77 грн заборгованість за простроченими відсотками, 3000,00 грн - пеня.

Вказану суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2102 грн просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 01 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

03 вересня 2020 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

05 вересня 2020 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку.

Заяв із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подала.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

26 квітня 2011 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 71).

Відповідач заповнила заяву, в якій зазначила персональні дані, підтвердила бажання оформити на своє ім?я платіжну картку «Універсальна», а також підтвердила факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, наданими їй для ознайомлення в письмовому виді. Також підтвердила, що згодна з тим, що дана заява анкета разом з пам?яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір надання банківських послуг.

Інших відомостей, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, розміру, порядку нарахування та погашення відсотків за прострочення погашення боргових зобов?язань, розміру, порядку нарахування та погашення штрафних санкцій та інших умов заява анкета не містить.

Надана представником позивача довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем свідчить про ознайомлення її 26 квітня 2011 року з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно з якими базова процентна ставка в місяць становить 2,5 %, пеня нараховується у розмірі базової процентної ставки по договору поділеної на 30 за кожен день прострочення кредиту та 1 % заборгованості, що нараховується один раз на місяць при наявності прострочення кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50,00 грн і більше (а.с. 72).

Надані представником позивача Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом №СП-2009-984 від 11 грудня 2009 року, містять загальні умови надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», в тому числі умов кредитування, з зазначенням тривалості пільгового періоду, базової ставки в місяць, розміру обов?язкового щомісячного платежу, пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови (а.с. 7-98).

На підтвердження видачі відповідачу кредитних карток та зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, до позовної заяви долучено довідки без номеру та дати, з яких вбачається, що за кредитним договором, без номеру та дати, укладеним ОСОБА_1 , банком було видано кредитні картки № НОМЕР_1 (дата відкриття 26 квітня 2011 року, термін дії до 03/15), № НОМЕР_2 (дата відкриття 26 квітня 2011 року, термін дії 04/15), за картковим рахунком № НОМЕР_2 26 квітня 2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн, розмір якого 26 квітня 2011 року збільшено до 500,00 грн., 10 травня 2011 року збільшено до 1000,00 грн, 22 червня 2011 року збільшено до 1200,00 грн, 22 липня 2011 року збільшено до 1400,00 грн, 28 жовтня 2011 року зменшено до 1300,00 грн, 15 грудня 2011 року зменшено до 1180,00 грн, 11 листопада 2019 року зменшено до 00,00 грн (а.с. 16,17).

З виписки про рух коштів за рахунком кредитної картки № НОМЕР_2 , сформованої банком за період з 26 квітня 2011 року по 11 листопада 2019 року, вбачається, що станом на 11 листопада 2020 року розмір заборгованості (графа «залишок після операції») становить 15 700,31 грн. Вказана заборгованість складається з використаних відповідачем кредитних коштів, а також списаних банком відсотків за користування кредитним лімітом, пені, штрафів (а.с. 12-15).

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що залишок поточної заборгованості станом на 30 квітня 2020 року за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 1176,54 грн, залишок заборгованості за простроченими відсотками становить 11523,77 грн, заборгованість по пені становить 3000,00 грн (а.с. 67-70).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі частини першої статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Факт виявлення бажання відповідача на отримання кредиту у виді встановлення кредитного ліміну на кредитну картку «Універсальна», порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також умови сплати пені та штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання були викладені у підписаній відповідачем заяві-анкеті та довідці «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які долучені до позовної заяви, містять підпис відповідача, який підтверджує факт ознайомлення з ними 26 квітня 2011 року.

Відповідчач користувалася наданими банком коштами, знімала кредитні кошти та поповнювала картковий рахунок, про що свідчить рух коштів по картковому рахунку, згідно з наданою випискою банку.

Таким чином суд прийшов до висновку, що між сторонами в письмовій формі погоджені розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також умови сплати пені та штрафних санкцій.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач користувалася наданими банком коштами, знімала кредитні кошти та поповнювала картковий рахунок, про що свідчить рух коштів по картковому рахунку відповідача. Вказані обставини нею не спростовані. Відповідач обізнана про наявність заборгованості та її розмір, відомостей про її погашення та жодних заперечень щодо позову суду не надала, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1176,54 грн, що визначений у розрахунку заборгованості є обґрунтованими.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту в розмірі 1176,54 грн, стягнути заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11523,77 грн та пеню в розмірі 3000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вказаних вимог суд виходить з наступного.

Як вбачається із виписки по картковому рахунку, після 30 квітня 2015 року (дату закінчення терміну дії картки) розмір кредитного ліміту не збільшувався, кредитні кошти відповідачем не використовувалися. Відомості про фактичне отримання відповідачем картки з новим строком дії для розрахунків за договором кредитування, в матеріалах справи відсутні. Довідка банку про отримання відповідачем карток не містить даних про те, що за договором проводився перевипуск картки, а випискою підтверджується відкриття рахунку в день укладення договору 26 квітня 2011 року за карткою за № НОМЕР_2 по якій проводилися списання коштів до листопада 2019 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 28 листопада 2018 року у справі № 713/1245/17, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти від 26 квітня 2011 року, наданої позивачем, сторони встановили термін щомісячного виконання зобов`язання до 25 числа місяця, наступного за звітним. Заява - анкета позичальника від 26 квітня 2011 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту. Кредитний ліміт після цього не збільшувався, кредитні кошти відповідачем не використовувалися.

Таким чином строк кредитування сплив 01 травня 2015 року з моментом закінчення терміну дії картки. З урахуванням умов кредитування станом на 01 травня 2015 року відповідач мала заборгованість за відсотками у розмірі 1449,03 грн. Зазначена сума заборгованості за процентами підлягає стягненню з відповідача. Нарахування банком процентів після вказаного строку є безпідставним.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов?язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред?явив.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 3000,00 грн суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі).

В довідці про умови кредитування визначено, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається з наступних частин: пеня=пеня1+пеня2, де пеня1= (базова процентна ставка по договору)/30 нараховується на кожен день прострочки кредиту, пеня 2=1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення кредиту чи відсотків 5 і більше днів при виникненні прострочки по кредиту на суму 50 грн і більше.

З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нараховувалася у розмірі 30 грн щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2010 року по 05 січня 2013 року, з 05 лютого 2013 року по 01 липня 2019 року пеня нарахована у розмірі 50 грн щомісячно.

Розмір штрафних санкцій, заявлений позивачем до стягнення з відповідача очевидно є несправедливим, оскільки значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проте, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Суд приймає до уваги, що позивач здійснював нарахування пені з 05 лютого 2013 року у розмірі 50 грн, проте доказів погодження вказаного розміру пені суду не надав. Крім того, суд враховує, що не дивлячись на допущення прострочення відповідачем чергових платежів та закінчення терміну кредитування (закінчення терміну дії картки 04/15), позивач звернувся до суду лише в 2020 році, що сприяло збільшенню заборгованості за пенею. Вказані обставини мають істотне значення.

З огляду на неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді пені, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим обмежити розмір штрафних санкцій до 1901,06 грн, що становить 50% від суми простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків, що підлягають стягненню з відповідача (1176,54+1149,03=2625,57х50%=1901,06 грн).

Висновки за результатами розгляду

Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 1176,54 грн та відсотків в межах терміну кредитування у розмірі 1449,03 грн ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними.

Вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими після закінчення терміну кредитування, є необгрунтованими.

Вимоги про стягнення пені з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, підлягають задоволенню частково у розмірі 1901,06 грн.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2102 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 606,04 грн (1176,54+1449,03+1901,06=4526,63 х 2102/ 15700,31).

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням заборгованості за відсотками та пені в розмірі 4526 гривень 63 копійки та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 606 гривень 04 копійки, всього 5132 (п?ять тисяч сто тридцять дві) гривні 67 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, місцезнаходження: будинок під номером 1Д, вулиця Грушевського, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук