Справа № 750/4071/23
Провадження № 2/750/794/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі

судді Требух Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Галета Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

за участі представника позивача адвоката Кириченко Ю.Ю., представника відповідача адвоката Бабинець С.П.,-

в с т а н о в и в:

В березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 40050 грн. та штрафу в розмірі 40050 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 30.12.2022 року між сторонами укладено Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . З метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності до підписання основного договору ОСОБА_1 передав продавцю завдаток в сумі 40050 грн. Однак, продаж квартири так і не відбувся, ОСОБА_1 дізнався, що в березні 2023 року квартира була продана іншій особі. Вказує, що оскільки попередній договір не був нотаріально посвідчений, то він є договором наміру, а сплачені кошти в розмірі 40050 грн. є авансом, а не завдатком. Також просить стягнути штраф у розмірі 40050 грн. у відповідності до 5.3 Попереднього договору, відповідно до якого у випадку невиконання цього договору продавцем він зобов`язується повернути покупцю подвійну суму завдатку платежу вказаного в п 5.1 Договору протягом 3 календарних днів.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов не визнає повністю, в його задоволенні просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити, представник відповідача позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

30.12.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі був укладений Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого сторони домовились, що майбутній договір купівлі-продажу квартири буде укладений в строк до 28 лютого 2023 року за ціною 62500 доларів США.

Вказаний договір був підписаний сторонами.

При укладанні вищевказаного попереднього договору ОСОБА_1 на виконання цього правочину передав ОСОБА_2 40050 грн.

Як встановлено судом, сам договір купівлі-продажу квартири в строк до 28 лютого 2023 року, так і до тепер між сторонами укладений не був.

Дана обставина визнана сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що фактично був укладений договір про наміри, разом з тим, представником відповідача вказаний факт заперечувався, ним зазначено, що волевиявлення відповідача було саме на укладання попереднього договору.

Частиною 4 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У ч. 2 ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Такий договір між сторонами укладено не було, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.

Отже, виходячи з аналізу вищевикладеного та враховуючи доведення в судовому засіданні належними, допустимим та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України обставин передання позивачем коштів авансу за вказаним договором від 30.12.2022 року, суд вважає, що вимоги позивача з їх повернення в розмірі 40050 грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, враховуючи нікчемність Попереднього договору від 30.12.2022 року суд не знаходить підстав для стягнення у відповідності до п.5.3 Попереднього договору з відповідача штрафу в розмірі 40050 грн.

Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі пропорційно до розміру задоволених вимог (50%), а саме 536 грн. 80 коп.

Також у відповідно до ст.. 137, 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись статями 81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) 40050 грн. 00 коп. та 536 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 40586 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000 грн. 00 коп. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 30.05.2023 року.

Суддя Н.В.Требух