Справа № 369/2338/19
Провадження №6/369/146/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Клечановського Івана Сергійовича про розстрочення виконання судового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представника відповідача ОСОБА_1 адвокат Клечановський Іван Сергійович звернувся до суду із заявою, у якій просить розстрочити виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року по справі № 369/2338/19 на 1 календарний рік.

Заява мотивована тим, що у лютому 2019 року ТОВ «ОМОКС» звернулося до Києво-Святошинеького районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16.07.2018 № 25/1/11/61 /Ж- ИП.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.08.2020 р. у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

Постаново Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «ОМОКС», рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області скасовано і ухвалено нове, яким позов ТОВ «ОМОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року було відкрито касаційне провадження у даній справі, зупинене виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2021 р. касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. перебуває виконавче провадження № 68221653 від 18.01.2022 з примусового виконання за виконавчим листом № 369/2338/19, виданим 08.06.2021 Києво- Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Омокс» () заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16.07.2018 року № 25/1/11/61/Ж-ИП у розмірі 347 025 грн. та судового збору у розмірі 13 013,45 грн., а усього на суму 360 038,45 грн.

Згідно листа приватного виконавця від 05.04.2023 р. залишок заборгованості по виконавчому провадженню ВП № 68221653 станом на 05.04.2023 р. складає:

282 568,83 грн. заборгованість за виконавчим документом;

28 256,89 грн. заборгованість по основній винагороді приватного виконавця.

Разом з тим, на сьогоднішній день існують обставин, що суттєво ускладнюють виконання судового рішення.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Воєнний стан на всій території України діє дотепер, що є обставиною непереборної сили та суттєво впливає на можливість виконання рішення суду.

Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом за загальнім хронічним захворюванням (довідно) та пенсіонером, без додаткового джерела доходів, що також суттєво ускладнює виконання рішення суду.

Відповідно до Довідки про доходи від 11.04.2023 р., ОСОБА_1 перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 300 грн. на місяць.

Також, син ОСОБА_1 був мобілізований на підставі згаданого вище Указу Президента України та наразі проходить службу у Збройних Силах України, захищаючи нашу державу від військових дій країни агресора, що підтверджується його військовим квитком (копія додається).

Усі вказані вище факти перешкоджають виконанню рішення суду у повному обсязі.

11 травня 2023 року представник позивача до суду направив заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, у якому просив суд у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, оскільки заявником не додано жодних доказів можливості виконання рішення суду у даній справі у майбутньому.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явились, до суду направили заяву у якій підтримали заяву та просив її задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року стягнуто з ТОВ «Омокс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Омокс» задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Омокс» заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16 липня 2018 року

№ 25/1/11/61/Ж-ИП у розмірі 347 025,00 грн та судовий збір у розмірі

13 013,45 грн.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Омокс» Литвиненко А. В. задоволено.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року скасовано.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ломанової В. І. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2021 року залишено без змін.

Поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 квітня

2021 року.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно з частинами першою п`ятою статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Обґрунтовуючи своє рішення суд приймає до уваги, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 17.05.2005 р. «Чижов проти України» вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочення у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду, відповідач послався на введення в Україні режиму воєнного стану та її стан здоров`я. Однак, на думку суду, факт запровадження в Україні воєнного стану, а також те, що відповідачка являється інвалідом з 2000 року та отримує пенсію по інвалідності, не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Також відповідач не надав докази на підтвердження можливості виконання ним рішення суду у повному обсязі та без затримок відповідно до запропонованого ним графіку. Крім того, відповідачка ОСОБА_1 , укладаючи договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16 липня 2018 року № 25/1/11/61/Ж-ИП, зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру будівельний АДРЕСА_1 та оплатити ціну таких майнових прав в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Отже, у задоволенні зави відповідача про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, слід відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Клечановського Івана Сергійовича про розстрочення виконання судового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Тетяна ДУБАС