Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1430/21 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 41 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/1430/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому зазначено, що 20 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №1190142, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 7000 грн., строком на 5 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Позивач вказує, що набув право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу, який був укладений між ним та ТОВ «Авентус Україна». Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, на момент набуття права вимоги за цим кредитним договором загальний розмір заборгованості становив 22022 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн., а заборгованість за відсотками визначена у сумі 630 грн. Окрім того, відповідачка зобов`язана сплатити пеню у розмірі 14392 грн. 26 коп.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 22022 грн.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначила, що не мала можливості у повному обсязі ознайомитися з умовами вказаного договору про надання позики на умовах споживчого кредиту, оскільки здійснювала вхід на сайт через мобільний телефон. З моменту укладення договору розмір заборгованості збільшувався з неймовірною швидкістю. На даний час нею сплачено 10363 грн. 50 коп. на погашення цієї заборгованості, проте борг й досі зростає.

Звертає увагу на те, що до договору факторингу не долуено додатків, які б підтверджували факт набуття позивачем права вимоги за спірним договором. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників не містить вказівки на те, що оригінал цього витягу був підприсаний представниками ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів».

До позовної заяви не долучено докази направлення їй письмового повідомлення про відступлення права вимоги.

Вважає, що умови договору є несправедливими та дискримінаційними стосовно неї, адже передбачають сплату непропорційно великої суми компенсації ( понад 50 % вартості продукції) у разі порушення строків виконання зобов`язань. Окрім того, договором передбачено сплату відсотків у розмірі 558,45 річних, що також суперечить положенням статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищезазначене, просила визнати недійсним договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, укладений 20 серпня 2019 року між нею та ТОВ « Авентус Україна», в частині нарахування відсотків та пені.

Окрім того, просила застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідачів на свою користь 2828 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року первісний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №1190142 від 20 серпня 2019 року у розмірі 22022 грн. та 2270 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити її зустрічні позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що сплатила за спірним договором 10363 грн. 50 коп. У свою чергу, графіком платежів передбачено, що сума нарахованих процентів складає 535 грн. 50 коп., отже, з врахуванням суми позики 7000 грн., вона зобов`язана була повернути позивачеві 7535 грн. 50 коп. Оскільки нею сплачено суму, яка значно перевищує загальний борг за спірним договором, вона вважала, що повністю виконала зобов`язання за даною угодою. Про наявність заборгованості їй стало відомо лише з позовної заяви, відтак вважає, що позивач безпідставно звернувся до суду із цими вимогами.

Вирішуючи спір, суд не застосував положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім того, строк дії договору визначено 5 днів. Проте позивачем нараховано заборгованість за відсотками після закінчення строку кредитування, що не узгоджується з вимогами законодавства та судовою практикою.

Також при постановленні рішення суд не розмежував суму заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями, що позбавляє можливості з`ясувати складові цієї заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що доводи ОСОБА_1 про те, що вона не могла ознайомитися з умовами договору, оскільки здійснювала вхід на сайт через мобільний телефон, не звільняє її від обов`язку належним чином виконувати договірні зобов`язання.

Згідно з графіком платежів відповідачка зобов`язана була повернути кошти у сумі 7535 грн. 50 коп. 25 серпня 2019 року. Однак, 26 серпня 2019 року вона сплатила 535,50 грн., отже кредит не був своєчасно повернутий. У подальшому ОСОБА_1 протягом п`яти місяців здійснювала сплату коштів, які зараховувалися у першу чергу на погашення заборгованості за відсотками.

Вважає вірним висновок суду про відсутність підстав для задоволення зустрічних поовних вимог та задоволення первісного позову.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір №1190142 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Відповідно до даного договору ОСОБА_1 надано кредитні кошти у розмірі 7000 грн., строком на 5 днів ( пункти 1.1 та 1.2 ). Умовами договору передбачено, що знижена процентна ставка становить 1,53 % від суми позики за кожен день користування позикою (558,45 % річних) у межах строку позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 % річних).

Позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом ( пункт 1.5 договору).

Згідно з пунктом 1.6 договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.

Пунктом 1.7 договору також передбачено, що після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та у разі якщо залишок суми позики складає не менше 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та становить 5 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти ( відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.

Відповідно до пункту 4.4 договору у випадку прострочення повернення суми позики клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 84 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за договором.

У пункті 4.5 договору зазначено, що штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки ( штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 3500 грн.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, а позикодавцем - шляхом накладення аналогу власноручного підпису директора товариства та відбитки печатки товариства.

В судовому засіданні також встановлено, що 8 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Витяг з реєстру боржників до договору факторингу свідчить про те, що станом на 8 квітня 2020 року заборгованість за цим договором становила 22022 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 7000 грн., заборгованість за відсотками становить 630 грн., а заборгованість за пенею, штрафами визначена у розмірі 14392 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду картку обліку інформації за даним договором, яка свідчить про те, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за спірним кредитним договором, з урахуванням здійснених нею проплат у розмірі 10363 грн. 50 коп., становить 22022 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

У ст. 3 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви ( форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( ст.11 Закону України " Про електронну комерцію).

Частиною 5 ст.11 Закону України " Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір ( оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст.12 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України " Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн., які були перераховані на її платіжну картку. Картка обліку містить інформацію про те, що відповідачка користувалася кредитними коштами, частково сплачувала кредит та відсотки, однак внаслідок порушення кредитних зобов`язань станом на 8 квітня 2020 року утворилась заборгованість.

Як свідчать матеріали справи, строк повернення кредиту погоджений сторонами 25 серпня 2019 року. Однак кошти не були сплачені ОСОБА_1 у визначений договором строк, й строк користуваня кредитом був продовжений у порядку, передбаченому п.п. 1.6, 1.7 договору.

Таким чином, доводи апеляційнї скарги про те, що відсотки були нараховані поза межами строку кредитування, є безпідставним.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновкому суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 7000 грн., а також заборгованості за відсотками у сумі 630 грн.

Що стосується розміру неустойки, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 21 Закону України « Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки ( штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Вказане положення Закону України « Про споживче кредитування» було дотримане сторонами кредитного договору, про що свідчить пункт 4.5 цього договору, яким передбачено, що неустойка не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 3500 грн. Проте, у порушення вимог кредитного договору та положень законодавства позивачем здійснено нарахування неустойки у розмірі 14392 грн.

Таким чином, розмір неустойки слід зменшити до 3500 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів», становить 11130 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн., заборговансть зі сплати відсотків - 630 грн., неустойка - 3500 грн.

Враховуючи вищезазначене, рішення в частині задоволення первісного позову підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості за кредитним договором із 22022 грн. до 11130 грн., а також розміру судового збору, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів», з 2270 грн. до 1147 грн. 23 коп. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 50,54 %).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтсанції про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки спірний кредитний договір підписаний ОСОБА_1 , яка розуміла його зміст й у подальшому не скористалася правом, передбаченим статтею 11 Закону України « Про захист прав споживачів», на відмову від договору протягом 14 днів. Тривалий час вона користувалася кредитом, сплачувала кошти на виконання даної угоди, ініціювала питання щодо продовження строку кредитування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов оґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання частково недійсним вказаного кредитного договору.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів», змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів», із 22022 грн. до 11130 грн., а також розмір судового збору з 2270 грн. до 1147 грн. 23 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: