ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/748/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2122/17 Категорія: 307000000 Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретар Новицька Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Михайловина Д.В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2023 (повний текст складено 13.03.2023, суддя в суді першої інстанції Піньковський Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Дмитрушківської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

у травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, яким просив визнати за ним право власності на спадкове майно:

- 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0582 га;

- 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 83 кв.м;

- 1/6 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 63,3 кв.м;

- 1/12 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 63,6 кв.м;

- 1/6 частину автомобіля «NISSAN MICRA» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_1 25.10.2016;

- 1/6 частину автомобіля «CHEVROLET», д.н.з. НОМЕР_2 , 2004 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_1 04.12.2007.

В обґрунтування вказав на те, що він є сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі у справі ОСОБА_1 , колишня дружина померлого, та онук покійного ОСОБА_4 , також є спадкоємцями першої черги за законом.

Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , є рідною сестрою позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим опікуном ОСОБА_8 було призначено ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначене, вважає, що кожен зі спадкоємців, як і він, мають рівні права на все спадкове майно по 1/3 частині кожному.

На момент відкриття спадщини спадкодавцю, як йому відомо, належало таке майно: земельна ділянка по АДРЕСА_1 , право власності на яку спадкодавець отримав, прийнявши спадщину; житловий будинок по АДРЕСА_1 , який спадкодавець також отримав, прийнявши спадщину; 1/2 частина квартири, що набута в період спільного проживання подружжя з ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 , і є спільною сумісною власністю подружжя; 1/4 частина квартири, що набута в період спільного проживання подружжя з ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 ; 1/2 частина автомобіля «Ніссан Мікра» 2006 року, зареєстрованого 25.10.2016 року та 1/2 частина автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1988 квартира по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 .

Вважає, що загальна вартість належної йому частини спадкового майна становить 753 216 грн.

У зв`язку з розбіжностями в поглядах на склад спадкового майна, належності розміру часток кожному зі спадкоємців, досягнути згоди між ними щодо прийняття спадщини не вдалося, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

При вирішенні питання стягнення судових витрат, просить звільнити від їх оплати відповідача ОСОБА_3 , як представника малолітнього ОСОБА_4 та стягнути частково, а саме 1/2 частину понесених ним судових витрат з іншого відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2023 позов задоволено повністю з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про належність йому частини спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку суду, у позивача були відсутні достатні та необхідні умови для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки інший спадкоємець ОСОБА_1 категорично не погоджуються із складом спадщини та вважає, що частина спадкового майна є її особистою власністю, тому у позивача було достатньо підстав для звернення до суду з метою визнання за ним права власності на спадкове майно без оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Михайловин Д.В. вказує, що його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у справі.

Вказав, що до спадкового майна суд помилково включив особисту власність ОСОБА_1 автомобіль «NISSAN MICRA» та квартира за адресою: АДРЕСА_3 , придбані за її особисті кошти. Зокрема, квартиру придбано відповідачем за кошти, вилучені від продажу іншої квартири, набутої до укладення шлюбу зі спадкодавцем. Також зазначений автомобіль був придбаний за особисті кошти ОСОБА_11 , яка ним користується, відтак вказане майно не є власністю подружжя спадкодавця. Суд розглянув справу за участю третьої особи, якої не існує, адже Служба у справах дітей є правонаступником органу опіки та піклування відповідного органу місцевого самоврядування, що судом враховано не було. Зміст та форма позовної заяви не відповідають вимогам процесуального законодавства та позивачем не було належно сплачено судовий збір позивач використав квитанцію про його сплату, долучену до переднього позову, який було залишено без розгляду, у той час як за повторну подачу позову, що раніше був залишений без розгляду, судовий збір сплачується в загальному порядку (ч.4 ст.6 ЗУ «Про судовий збір»). Також суд невірно розподілив судові витрати, не врахувавши необґрунтованість їх розміру. Суд не врахував відсутність відмови нотаріуса в оформленні спадщини позивачу, що є перешкодою для звернення з відповідним позовом. Суд не врахував, що позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже є таким, що не прийняв спадщину та не має права, яке б підлягало судовому захисту.

У своїх відзивах на апеляційну скаргу сторона позивача просила апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити ,а рішення суду першої інстанції залишити без змін , оскільки вважають його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Уманським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 807.

Згідно свідоцтва про одруження, виданого 23.03.2005, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одружилися 23.03.2005, актовий запис про шлюб № 105. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_13 , дружини ОСОБА_13 .

Згідно повідомлення Уманської міської державної нотаріальної контори від 25.10.2017 №2021/01-16, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями є: його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 (позивач) та малолітній онук ОСОБА_4 , мати якого, ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкова справа № 369/2016 була заведена Уманської міською державною нотаріальною конторою, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру сформованого 25.10.2017 № інформаційної довідки 49607300.

Спадкодавцю ОСОБА_5 за життя належало майно:

- земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0582 га, для обслуговування жилого будинку, набута у приватну власність, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР №114289 виданим 03.11.2004;

- житловий будинок по АДРЕСА_2 , загальною площею 83 м. кв., набутий у приватну власність в порядку спадкування, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Уманського виробничого підрозділу ЧООБТІ за № 3144006 від 23.03.2004, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.02.2004, видане Уманською міською державною нотаріальною конторою (реєстраційний №2-728);

- трикімнатна квартира по АДРЕСА_3 , що набута на праві спільної сумісної власності в період спільного проживання подружжя з ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно сформованої 17.11.2016 за № 73262376, зареєстрована на відповідача ОСОБА_1 . Вказана квартира була набута по договору купівлі-продажу 4-1914 від 30.06.2010, посвідченому Уманською міською державною нотаріальною конторою;

- трикімнатна квартира по АДРЕСА_4 , що набута на праві приватної спільної сумісної власності в порядку приватизації в період спільного проживання подружжя ОСОБА_5 з ОСОБА_9 , власниками якої є ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом на право власності № НОМЕР_4 від 27.11.1998;

- автомобіль «NISSAN MICRA» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , що набутий на праві спільної сумісної власності в період спільного проживання подружжя та зареєстрований на ОСОБА_1 04.12.2007, що підтверджується довідкою №31/23/42-301 від 08.04.2017 Територіального сервісного центру №7142;

- автомобіль «CHEVROLET» 2004 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , що набутий на праві спільної сумісної власності в період спільного проживання подружжя та зареєстрований на ОСОБА_1 25.10.2016, що підтверджується довідкою №31/23/42-301 від 08.04.2017 Територіального сервісного центру №7142.

За обставин цієї справи позивач, вказуючи про відсутність згоди інших спадкоємців в оформленні права власності на спадкове майно, звернувся до суду з даним позовом про захист своїх спадкових прав.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; ч.1 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи; ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця; ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як зазначено в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За правовим висновком ВС у справі №339/369/18 від 20.05.2021 спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами та являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Згідно з ч.1,2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз правової норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

При цьому доказів того, що ОСОБА_5 звертався за свого життя до суду з позовом про розподіл майна поружжя , виділ свої частки тощо сторонами не надано.

Отже, все майно нажите подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в тому числі і оспорювана нею квартира з автомобілем, апріорі вважається спільним майном подружжя саме за фактом придбання його під час перебування в шлюбі, відповідно входить до складу спадщини і на нього має бути видано нотаріусом відповідне свідоцтво. Спростовувати вказану презумпцію спільності майна в установленому законом порядку має саме ОСОБА_1 .

Згідно до вимог закону свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Згідно до правового висновку, викладеного у постанові ВС від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18 вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

За обставин цієї справи позивач не надав суду доказів наявності належним чином оформленої відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на те чи інше спадкове майно, відтак, в силу викладених вище приписів законодавства та правових висновків ВС правових підстав для звернення з позовом у цій справі для захисту спадкових прав позивача на даний час не має.

Згідно до висновку викладеного в постанові ВС від 28.12.2022 у справі за № 759/7632/20 вбачається, що якщо набуте подружжям за час шлюбу майно оформлене на другого з подружжя, який ще живий, і спадкоємці не мають змоги довести факт існування спільного майна подружжя в нотаріальному процесі, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, то лише тоді відповідний спадкоємець може звернутися до суду за правилами позовного провадження і захистити свої спадкові права, зокрема шляхом визнання права на спадкування частки спадкодавця (на відповідну частку у спільному майні подружжя), а у випадку відчуження майна після смерті спадкодавця другим з подружжя - з позовом про стягнення грошової компенсації за свою частку у спадковому майні.

При цьому доводи, викладені у позовній заяві, з якими погодився суд першої інстанції, про наявність перешкод для оформлення позивачем спадщини в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю згоди усіх спадкоємців щодо обсягу спадкового майна, що ввійшло до складу спадщини ОСОБА_5 , не свідчать про наявність підстав захищати право позивача на спадкове майно, яке належним чином у визначеному законодавством порядку реалізоване не було, адже саме нотаріус визначає коло спадкоємців та обсяг спадкового майна при оформленні спадщини та лише в разі наявності відповідного спору щодо зазначених обставин справа може бути предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2023 у даній справі належить скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про відхилення позовних вимог у справі, задовольнивши подану апеляційну скаргу.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відхиленням позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11355,35 грн. за апеляційний перегляд справи слід компенсувати відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей Дмитрушківської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у даній справі залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11355,35 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.05. 2023.

Суддя-доповідач

Судді