1Справа № 335/2188/22 2/335/165/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Товстоус Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, в інтересах якої діє Вознесенівська окружна прокуратура м. Запоріжжя, про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності та зустрічним позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, визнання відумерлою спадщиною об`єкту нерухомого майна та передання його у власність територіальної громади,

за участю прокурора Дмитренко О.А., представника відповідача ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності, в обгрунтування якого зазначив наступне.

14.03.2001 року позивачем було укладено з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест, відповідно до положень Закону, чинного на день укладення правочину, яка припинила свою діяльність 15.03.2012 року. Зазначений договір не був посвідчений нотаріально, а на теперішній час укладений на товарній біржі договір не є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Посилаючись на зазначені обставини, які перешкоджають реалізації належного йому майна, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 14.03.2001 року, зареєстрований Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест, та визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.04.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

20.05.2022 року представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено дійсності укладеної угоди, доказів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не надано, тому вважає відсутніми підстави для визнання за ним права власності на спірну квартиру. Крім того, представник відповідача наполягав на тому, що у зазначеній у позові квартирі позивач ніколи не був зареєстрований, у ній були зареєстровані інші власники квартири по день їх смерті, після якої за відсутності спадкоємців, які б заявили та оформили права на спадкове майно, зазначена у позові квартира є предметом відумерлої спадщини.

08.07.2022 року представник позивача адвокат Лучко О.М. подала відповідь на відзив, у якому не погоджується з доводами відповідача, які, на її думку, не грунтуються на положеннях законодавства, чинного на момент укладення правочину. Вважає, що договір купівлі-продажу спірної квартири слід вважати укладеним, оскільки сторони дійшли згоди всіх його істотних умов, договір відповідає вимогам Закону, який був чинним на момент його укладення, та передбачав, що угоди зареєстровані на товарній біржі не підлягали нотаріальному посвідченню і вважалися укладеними з моменту їх реєстрації, право власності набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі.

17.08.2022 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким відповідач наполягає на нікчемності правочину, про визнання якого просить позивач, за відсутності його нотаріального посвідчення та державної реєстрації прав на майно, відповідно до положень ЦК України, в редакції на час укладення угоди, а також згідно з п. 12 Договору, яким передбачено його обов`язкову реєстрацію у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, тобто за відсутності доказів його повного або часткового виконання.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року за заявою заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя допущено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності Вознесенівську окружну прокуратуру м. Запоріжжя на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 19.12.2022 року прийнято до розгляду зустрічний позов Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, визнання відумерлою спадщиною об`єкту нерухомого майна та передання його у власність територіальної громади, який об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, в інтересах якої діє Вознесенівська окружна прокуратура м. Запоріжжя, про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності для їх спільного розгляду. Відповідачу за зустрічним позовом встановлено строк для подання відзиву на позов, копію якого разом із ухвалою суду направлено на його адресу.

В обгрунтування зустрічного позову позивач зазначив, що в ході розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000022 від 19.04.2019 за ч. 2 ст. 190 КК України, встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за зазначеною адресою з 21.05.1998 по 25.01.2013.

Зазначена квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належала громадянам: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заводилась, будь-які особи за прийняттям спадщини не звертались. Також після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 гр. ОСОБА_5 спадщину приймав, та після його смерті, відсутні спадкоємці на вищезазначену квартиру.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає, що на підставі ст. 1277 ЦК України, квартира АДРЕСА_2 , належить до об`єкта відумерлої спадщини та підлягає передачі у власність територіальній громаді.

Крім того, позивач вважає договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 14.03.2001, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на Запорізькій Товарній біржі «Торг-Инвест», недійним, посилаючись на положення статей 128, 153, 224 ЦК УРСР, які були чинні на день його укладення та передбачали наступне. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Предмет договору купівлі-продажу, а саме квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично ОСОБА_1 не передавалася. Так, по день своєї смерті у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були зняті з реєстрації у зв`язку зі смертю. Відомості щодо державної реєстрації, проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні. Останній заявив про свої права на вищевказану квартиру після спливу більш ніж 21 року з дати укладення договору купівлі-продажу від 14.03.2001.

Зазначений договір не посвідчений нотаріально, а відомості про його реєстрацію у встановленому Законом порядку відсутні, в порушення п. 12 самого Договору та вимог ст. 227 ЦК УРСР.

Крім того, позивач зазначає, що вищевказана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення - вчинення невстановленими особами заходів до заволодіння шахрайським шляхом квартирою, за фактом якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 09.02.2022 року.

У зв`язку із зазначеним позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № Н-2968, укладений 14.03.2001 між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.03.2001 Запорізькою таварною біржею «Торг-Інвест»; визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суд від 13.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно з раніше поданою письмовою заявою, позивач просив розглянути справу у його відсутність, відповідно до якої його позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відзиву на зустрічний позов у якості відповідача ОСОБА_1 не подав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог за первісним позовом, вважає їх необгрунтованими, просила у його задоволенні відмовити. Вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, викладені у ньому, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Запорізької міської ради за первісним позовом у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, вважає позов необгрунтованим, посилаючись на обставини і підстави, викладені у відзиві. Зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, проаналізувавши та оцінивши зібрані та досліджені докази у справі у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно наданої позивачем копії договору, 14.03.2001 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який на підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 „Про товарну біржу, зареєстрований за Запорізькій Товарній Біржі „Торг-Інвест, за реєстраційним номером Н-2968.

Рішенням Запорізької міської ради № 101 від 19.02.2016 року вулицю Сорок років Радянської України в місті Запоріжжі перейменовано на вулицю Незалежної України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 16 січня 2003 року № 435-IV2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР (1963 року), який був чинний станом на дату, зазначену у договорі, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (1963 року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

З наданих суду матеріалів позову не встановлено даних, які б свідчили про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 14.03.2001 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п. 12 зазначеного договору, на виконання ст. 227 ЦК України, дійсний Договір підлягає реєстрації у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

Згідно із повідомленням ТОВ ЗМБТІ від 24.01.2022 року № 162, в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.03.2001 року Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест, не міститься. (т. 1 а.с. 45)

Зазначене свідчить, що умови договору, а також вимог ст. 227 ЦК УРСР сторонами не було виконано.

Статтею 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

В обгрунтування заявлених позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2001 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест, позивач посилається на положення ч. 2 ст. 220 ЦК України, якими передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Натомість матеріали позову не містять будь-яких даних на підтвердження обставин повного або часткового виконання договору сторонами, в тому числі позивачем не надано суду будь-яких доказів ухилення однієї із сторін правочину від його нотаріального посвідчення.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз`яснено, що при вирішенні спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов`язується із державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Виходячи зі змісту наданого позивачем суду договору та положень Закону, які були чинними на час його укладення, укладений у наданій формі зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на товарній біржі 14.03.2001 року, який пов`язувався з державною реєстрацією на момент його укладення, за відсутності відповідних доказів про її проведення, не може бути визнаний дійсним. Укладений у такій формі договір купівлі-продажу не породжує для сторін прав і обов`язків й не може бути визнаний судом дійсним з підстав, заявлених позивачем.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження дійсності договору купівлі-продажу квартири позивачем до позовної заяви не додано достовірних і належних доказів, які б свідчили про його державну реєстрацію, відповідно до умов договору та положень Закону. Таким чином, суд не має об`єктивної можливості встановити обставини, на які позивач посилається в обгрунтування позовних вимог.

Таких доказів позивачем не надано й у судове засідання у зв`язку із його неявкою та неявкою представника.

Підстав звільнення від доказування, передбачених ст. 82 ЦПК України позивачем не наведено.

Посилання позивача на положення ст. 15 Закону України „Про товарну біржу в частині відсутності вимог щодо нотаріального посвідчення угоди, зареєстрованої на біржі, суд не бере до уваги, оскільки, як встановлено судом, доказів виконання умов правочину, який пов`язується із державною реєстрацією, суду не надано.

Відповідно до ст. 3 ЦК УРСР положення Цивільного кодексу УРСР мають пріоритет перед Законом України „Про товарну біржу.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність передбачених Законом підстав для визнання договору від 14.03.2001 року купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , дійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження того, що спірний правочин породжує для сторін права і обов`язки, суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання права власності на вищезазначену квартиру за позивачем ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2001 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест, та визнання за ним права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є необгрунтованими, не підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, суд виходить з наступного.

В ході розгляду справи судом не було встановлено доказів нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору, укладеного 14.03.2001 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , зареєстрований за Запорізькій Товарній Біржі „Торг-Інвест, за реєстраційним номером Н-2968.

Положення статті 227 ЦК УРСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України „Про товарну біржу закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України „Про товарну біржу по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на товарній біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі

№ 754/1466/15-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції чинній на день укладення спірного договору), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими

частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР, зокрема, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону .

Частиною першою статті 59 ЦК УРСР передбачено, що угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними від 28.07.1978 р. № 3, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

За правилами ст. 48 ЦК угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції.

Крім того, в силу положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за № 399/2839 (чинної на момент укладення спірного договору), державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.

Вподальшому порядок проведення державної реєстрації права власності визначався Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерством юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445, яким було передбачено наступне. Обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права, зокрема, на нерухоме майно квартири. Державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об`єкт.

Крім того, за змістом офіційного листа Міністерства юстиції України „Щодо здійснення реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, придбаного на біржових торгах № 14-7/1390 від 11.12.2002 року, повідомляється наступне. Слід звернути увагу на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст. 40 Закону України „Про нотаріат. Ураховуючи вищевикладене, немає різниці, де фізичні або юридичні особи уклали угоду - на біржі чи поза нею. Тому необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Для договорів купівлі-продажу, міни жилого будинку (ст. 227, 242 ЦК (1540-06) у разі якщо хоча б однією із сторін є громадянин, установлено обов`язкову нотаріальну форму. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Доказів державної реєстрації його речового права на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 суду не надано, а також не спростовано вищевстановлених судом обставин та доводів зустрічного позову щодо наявності підстав визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу № Н-2968, укладеного 14.03.2001 між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрованого 14.03.2001 Запорізькою таварною біржею «Торг-Інвест», а також державної реєстрації речового права на нерухоме майно за договором, наявні обгрунтовані підстави для визнання договору недійсним.

У зв`язку з цим, позовні вимоги за зустрічним позовом в частині визнання договору недійсним є обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Поряд з цим, судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_4 (загальна площа 36,5 кв.м., житлова площа 18,8 кв.м.) належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 29.04.1998, виданим ВАТ „Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом. (т. 2 а.с.57)

Відповідно до актового запису про смерть №8725 від 07.10.2003, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Запоріжжі (т. 2 а.с. 36)

Відповідно до актового запису про смерть №5091 від 28.05.2008, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Запоріжжі (т. 2 а.с. 42).

Після їх смерті залишилась спадщина у вигляді вищезазначеної квартири.

Відповідно до актового запису про смерть № 4101 від 27.06.2018 (т.2 а.с. 41) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 , проте у спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вступав, будь яких правовстановлюючих документів на зазначену квартиру не оформлював. Крім того, у спадщину після смерті ОСОБА_5 будь-які особи також не вступали.

Зазначене підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори), №59133514 від 24.01.2020, №59133539 від 24.01.2020, №59133665 від 24.01.2020, № 59133683 від 24.01.2020, №70121318 від 23.09.2022, №70121374 від 23.09.2022, № 70121235 від 23.09.2022, в яких відповідна інформація щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 відсутня. (т. 2 а.с. 68-71, 73-75).

Згідно з листом Олександрівського районного у Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.06.2020, актових записів про розірвання шлюбу, зміну імені, народження дітей відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відділі не виявлено. (т. 2 а.с. 35)

Згідно з інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.06.2020 № 01-17/02/1414 за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.01.2017 по теперішній час відсутні зареєстровані особи. (т. 1 а.с. 110)

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 210152961 від 26.05.2020 року, відомості про реєстрацію речових прав на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. (том 1 а.с. 112)

З досліджених судом доказів, встановлено, що до теперішнього часу спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_2 жодною особою не прийнято, що не спростовано відповідачем за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Таким чином, за відсутності спадкоємців на вищезазначене нерухоме майно, враховуючи, що з часу смерті спадкодавців ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , минуло більше одного року, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання спадщини відумерлою та передачі її територіальній громаді відповідно до закону, у зв`язку з чим позовні вимоги за зустрічним позовом в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги зустрічного позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № Н-2968, укладеного 14.03.2001 між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрованого 14.03.2001 Запорізькою таварною біржею «Торг-Інвест»; визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, у вигляді судового збору, сплаченого позивачем за первісним позовом у розмірі 2 770,95 гривень (квитанція № 18 від 24.02.2022 року), суд залишає за позивачем ОСОБА_1 . Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, в інтересах держави в особі Запорізької міської ради у розмірі 2 697,68 (платіжне доручення № 13607 від 15.11.2022 року), 2 451,14 гривень (платіжне доручення № 13606 від 15.11.2022 року, що разом становить 5 148,82 гривень, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, в інтересах якої діє Вознесенівська окружна прокуратура м. Запоріжжя, про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності залишити без задоволення.

Зустрічний позов Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, визнання відумерлою спадщиною об`єкту нерухомого майна та передання його у власність територіальної громади задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № Н-2968, укладений 14.03.2001 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.03.2001 Запорізькою таварною біржею «Торг-Інвест», згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_4 .

Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: об`єкт нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 36,5 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. та передати її у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДОПОУ 04053915, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури (, юридична адреса: вул. Матросова, 29а, м. Запоріжжя, 69056, розрахунковий рахунок № UA 0000271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Якова Новицького, 5, м. Запоріжжя, 69005) сплачений у 2022 році судовий збір при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 5 148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) гривень 82 копійки.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач за зустрічним позовом - Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, який діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Запорізька міська рада (адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, Код ЄДОПОУ 04053915).

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.05.2023 року.

Суддя: В.В. Калюжна