Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/769/23
Провадження № 2/644/342/23
11.04.2023
РІШЕННЯ
11 квітня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
в с т а н о в и в :
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що нотаріус до вчинення оспорюваного виконавчого напису підійшла формально, не перевірила безспірності заборгованості та наявності всіх необхідних документів, наявність яких необхідна для вирішення питання про вчинення виконавчого напису за правовідносинами, які виникли на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.
В судове засідання позивачка не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, судом була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками. Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову.
Треті особи пояснень щодо позовних вимог у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк суду не надали.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). В цій же постанові зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Тобто, в даному випадку, суд повинен перевірити доводи боржника та встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Позивач посилалась на те, що заборгованість є спірною і нею не було отримано письмової вимоги про усунення порушень боржником.
Ні відповідачем, ні третіми особами не було надано суду доказів на підтвердження направлення позивачці письмової вимоги про усунення порушень боржнику.
Тобто, з урахуванням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, сама по собі процедура стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
В частині розподілу судових витрат з відшкодування позивачці витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За результатами розгляд справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.
Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Проте, з огляду на характер спірних правовідносин, розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд доходить висновку, що обсяг та вартість послуг, які надавались адвокатом позивачу до та під час судового розгляду, є дещо завищеним.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що буде належною і пропорційною компенсацією послуг адвоката з аналізу і визначення характеру спірних правовідносин та складання позову, більша частина якого містить цитування норм законодавства та судової практики.
Керуючись ст.ст.3, 15, 16 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», суд,
Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат з оплати правничої допомоги.
Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя Шевченко С.В.