Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/3117/23
Провадження № 2/357/1345/23
У Х В А Л А

14 квітня 2023 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана позовна заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2023 року головуючим суддею по справі визначений суддя Орєхов О.І.

Ухвалою судді від 27 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків, а саме позивачу необхідно надати суду уточнену позовну заяву в двох примірниках, яка повинна містити підтвердження того, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та оригінал квитанції чи іншого платіжного документу про сплату судового збору в розмірі визначеному чинним законодавством або надати документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвала судді була направлена позивачу ОСОБА_1 на адресу його місця проживання для виконання.

11 квітня 2023 року судом за вх. 15885 було отримано від позивача на виконання вимог ухвали судді від 27 березня 2023 року уточнену позовну заяву в двох примірниках та клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі з додатками.

В обґрунтування поданого клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач ОСОБА_1 зазначив, що він має скрутне матеріальне становище, у 2022 році не мав жодних доходів, а тому сума судового збору за подання позову до суду перевищує 5% відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Просив відстрочити сплату судового збору за подання позову до ОСОБА_2 до ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлений судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, виходячи з зазначеної в уточненій позовній заяві ціни позову у розмірі 231519,28 грн., сума судового збору, яку позивач ОСОБА_1 повинен був сплатити за подачу своєї позовної заяви, яка містить вимогу майнового характеру становить: 2315,19 грн. (1 % ціни позову).

Згідно ч.1, 3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину- інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

З огляду на викладене, фактичною підставою для відстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони, що ускладнює сплату судового збору в зазначеному законом розмірі.

В Постанові КАС Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 160/12251/20 дійшов висновку, що документом, який відображає реальну суму доходу позивача за попередній календарний рік може бути, зокрема, довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі"), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах, суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши клопотання позивача з додатками, суддя дійшов висновку, що заявлене ОСОБА_1 клопотання про відстрочення сплати суми судового збору підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з наданих позивачем Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 10.04.2023 року, убачається, що ОСОБА_1 у 2022 році не отримував ніяких доходів.

Наведене підтверджує, що 5% річного доходу позивача за попередній календарний рік є значно меншим за розмір судового збору, який згідно чинного законодавства він повинен сплатити за поданий ним до суду позов (2315,19 грн.).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З оглядку на вищевикладене, суддя дійшов висновку, що позивач має скрутне майнове становище, немає змоги на даний час сплатити судовий збір у розмірі визначеному законодавством, а тому його клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.133,136, 177, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у цивільній справі, - задовольнити.

Відстрочити позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 2315,19 грн. до ухвалення рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. І. Орєхов