ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6248/23 Справа № 210/1532/23 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/1532/23 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору застави припиненим, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Сільченко В.Є., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 23 грудня 2003 року між нею ( ОСОБА_1 ) та Акціонерним комерційним банком «Форум» був укладений кредитний договір №0156/03/05-Z. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надає позивачу кредит на поточні потреби у сумі 2 000 доларів США. Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредитні кошти надаються строком до 20 грудня 2004 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір застави №0156-З від 24 грудня 2003 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Панченко Анастасією Анатоліївною. Відомості про обтяження вказаної квартири були включені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.2 договору застави, предметом застави є однокімнатна квартира, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири.

Позивач своєчасно, належним чином виконала свої зобов`язання за кредитним договором, однак з того часу минуло майже двадцять років і відповідні квитанції про здійснення кредитних платежів в неї не збереглись. При цьому не було виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 13 червня 2014 №335 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію». Процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку, здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що не заперечувалося відповідачем та підтверджено інформацією з Національного банку України.

04 липня 2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи - ПАТ «Банк Форум». Інформації про юридичних осіб - правонаступників банку реєстр не містить.

У відповідь на адвокатський запит, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направив лист з відповіддю та зазначив, що документи ПАТ «Банк Форум» були передані на архівне зберігання до Національного банку України. Також відповідач повідомив, що за даними облікових систем Фонду інформація щодо контрагента ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 та кредитного договору від 23 грудня 2003 року № 0156/03/05-Z укладеного з ПАТ «Банк Форум», відсутня.

Тому, сторона позивача звернулися до Національного банку України з адвокатським запитом, щодо надання відомостей про кредитний договір №0156/03/05-Z, який був переданий останньому на архівне зберігання.

15 липня 2022 року Національний банк України надав свою відповідь на адвокатський запит у якому зазначив, що кредитний договір та кредитна справа ОСОБА_1 в описах архівних справ ПАТ «Банк Форум» не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» не передавалися. В договорах про відступлення прав вимоги новому кредитору інформація стосовно кредитного договору № 0156/03/05-Z відсутня. У архівних справах ПАТ «Банк Форум», а саме: «Звіті про незалежну оцінку вартості активів ПАТ «Банк Форум» у вигляді майнових прав (права вимоги) за кредитними договорами до Акту формування ліквідаційної маси ПАТ «Банк Форум» станом на 01 вересня 2014 року», «Акт про формування ліквідаційної маси ПАТ «Банк Форум» станом на 26 липня 2018 року», інформація про кредитну справу та заборгованість ОСОБА_1 відсутня.

Позивач вважає, що вказане свідчить про відсутність будь-яких заперечень у кредитодавця та третіх осіб щодо факту повного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором №0156/03/05-Z.

У зв`язку з викладеним, позивачка просила суд визнати припиненим договір застави №0156-3 від 24 грудня 2003 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» відносно нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Панченко Анастасією Анатоліївною 24 грудня 2003 року; зняти заборону відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладену 25 квітня 2007 року приватним нотаріусом Забуранною Анастасією Анатоліївною, реєстраційний номер обтяження 4864476; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний приватним нотаріусом Забуранною Анастасією Анатоліївною від 25 квітня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 4864476.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2023 року задовольнивши її позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що з моменту введення тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення про це запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Позивач виконала всі покладені на неї зобов`язання у кредитному договорі, але так як саме відповідач здійснював процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум» та перед завершенням ліквідації банку не звернувся до нотаріуса з заявою про зняття обтяження на нерухоме майно позивача, хоча як вказав сам відповідач, така заборгованість на момент початку ліквідації банку була відсутня, це потягло позбавлення позивача як власника нерухомості, можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому даний позов був пред`явлений до належного відповідача та правильно визначено предмет позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів скарги, присів її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2003 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» був укладений кредитний договір № 0156/03/05-Z.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позивачу кредит на поточні потреби у сумі 2000 доларів США. Згідно з п.1.2 кредитного договору кредитні кошти надаються строком до 20 грудня 2004 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір застави №0156-З від 24 грудня 2003 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Панченко Анастасією Анатоліївною. Відомості про обтяження вказаної квартири були включені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1.2 договору застави, предметом застави є однокімнатна квартира, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири.

На підставі постанови Правління НБУ №135 від 13.03.2014р. «Про віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №043/14 про введення з 14.03.2014р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум».

На підставі постанови Правління НБУ №355 від 13.06.2014р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 16.06.2014р. №49 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким у ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014р. відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйову Н.А. строком на 1 рік з 16.06.2014р. по 16.06.2015р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19.01.2015р. №9 від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» відсторонено ОСОБА_2 , а рішенням від 19.01.2015р. №10 уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з 19.01.2015р. призначено Ларченко І.М.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 28.05.2015р. №106 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Ларченко І.М. на 1 рік до 16.06.2016р. включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 26.05.2016р. №840 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. на 2 роки до 15.06.2018р.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №4679 від 09.10.2017р. про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум». Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум», визначені статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано Шевченку О.В. з 10.10.2017р.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 07.06.2018 р. №1588 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» строком на один рік з 16.06.2018р. до 14.06.2019р. включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум», визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_3 строком на один рік з 16.06.2018р. до 14.06.2019р. включно.

14.06.2019р. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 04.07.2019р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.

Повноваження Фонду як ліквідатора ПАТ «Банк Форум» припинено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «Банк Форум» є припиненими.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 104 ЦК України особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

Як зазначено у частині першій статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку становить основну функцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який, на підставі статті 6 вказаного Закону, у межах своїх функцій та повноважень здійснює заходи щодо проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі, шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

На підставі пунктів 1, 2, 3 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» (згідно з частиною четвертою статті 110 ЦК України).

Відповідно до частини сьомої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У частині четвертій статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Аналіз зазначених законодавчих норм свідчить про те, що Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено правонаступництво банку у разі його ліквідації.

Норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять положень щодо визнання ФГВФО правонаступником банківської установи, у тому числі, у зв`язку з проведенням ліквідації останньої.

Отже, незалежно від того, чи проведена ліквідація банку, чи ні, ФГВФО не є правонаступником банку у відповідності до положень чинного законодавства України, оскільки він здійснює лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 334/8020/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 334/401/14, від 25 лютого 2021 року у справі № 333/4351/18, від 02 червня 2022 року у справі № 908/1174/17, від 19 жовтня 2022 року у справі № 161/8815/13-ц, від 10 травня 2023 року у справі №442/8065/21.

Таким чином, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок щодо того, що ПАТ «Банк Форум» було ліквідовано, при цьому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є його правонаступником, а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин ФГВФО не є належним відповідачем у даній справі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (касаційне провадження №14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відтак, вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції вірно встановив, що позовна заява подана до неналежного відповідача та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 08 травня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 16 серпня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв