Справа № 353/433/23
Провадження № 2/353/180/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки загальною площею 1,0199 га, що розташовані на території Нижнівської сільської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю містяться розбіжності у імені спадкодавця, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Оскільки наявний спір про право, позивачка звернулась до суду з позовом на загальних підставах, в якому також просила суд встановити факт приналежності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 015714 від 17.03.2002 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 . Також просила повернути їй 50 % сплаченого судового збору у випадку визнання відповідачем позову.Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. копію спадкової справи № 314/2016.

02.05.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 314/2016, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Нижнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

18.05.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було уточнено анкетні дані позивачки по справі.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 17.03.2002 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 015714, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52, згідно якого вона являється власником земельної ділянки загальною площею 1,0199 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нижнівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,4636 га (урочище «Гнила долина» с. Нижнів), 0,4531 га (урочище «Чверть» с. Нижнів) та 0,1050 га (урочище «Золоти» с. Смерклів) (а.с. 3).

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 13). 19.11.1988 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчила на ім`я ОСОБА_1 (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне иїй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 23.01.2012 року (а.с. 10).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 766 від 08.07.2016 року. Також, відповідно до вказаної довідки разом з спадкодавцем проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 (зять) та ОСОБА_6 (внук) (а.с. 11).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 314/2016, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті ОСОБА_2 (а.с. 29-41), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає.

Однак, позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме щодо земельних ділянок, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю вказано ім`я власника земельних ділянок « ОСОБА_7 », тоді як ім`я спадкодавця « ОСОБА_7 », що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 113/02-31 від 27.04.2023 року (а.с. 14).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, з позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності земельні ділянки, які належали спадкодавцю, а тому позивачка звернулась також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та надає їй право на спадкування за заповітом.

Так з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ІФ № 015714 від 17.03.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52, вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_2 , жительки с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 3). Проте з довідки Нижнівського старостинського округу № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №282 від 01.05.2023 року вбачається, що на території Нижнівського старостинського округу за адресою АДРЕСА_1 , згідно даних погосподарського обліку, була зареєстрована та проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Іншої особи за прізвищем, іменем та по батькові як ОСОБА_2 на території Нижнівського старостинського округу не було і немає (а.с. 12).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт приналежності спадкодавцю ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, де помилково вказано її ім`я, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ІФ № 015714 від 17.03.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52, оскільки встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення та надасть їй можливість оформити спадщину у встановленому порядку.

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_2 .

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Отже ОСОБА_1 (позивачка), будучи належним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкові земельні ділянки на своє ім`я в нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 560,94 грн.

На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1225, 1268 ЦК України (в редакції 2003р.), ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0199 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нижнівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,4636 га (урочище «Гнила долина» с. Нижнів), 0,4531 га (урочище «Чверть» с. Нижнів) та 0,1050 га (урочище «Золоти» с. Смерклів), згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ІФ № 015714 від 17.03.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52, виданого на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Повернути позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , сплачений нею по квитанціях № 0.0..1 від 27.04.2023 року та № 0.0..1 від 02.05.2023 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 94 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА