Справа № 209/2688/23
Провадження № 2/209/749/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КІФ"» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить визнати протиправними дії ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» щодо передачі ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформації для формування кредитної історії ОСОБА_1 про грошові зобов`язання за кредитним договором на інші споживчі цілі № 212134 від 13 листопада 2021 року, зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії інформацію про грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» за кредитним договором на інші споживчі цілі № 212134 від 13 листопада 2021 року, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору покласти на відповідача. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з інформації, наданої 01 березня 2023 року ТОВ «Українське бюро кредитних історій» їй стало відомо, що нібито 13 листопада 2021 року між нею та ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» було укладено кредитний договір на інші споживчі цілі № 212134 на загальну суму кредиту в розмірі 1500 грн. з терміном дії договору до 06 грудня 2021 року. Відповідно до вказаної вище інформації, наданої відповідачем, поточна заборгованість та поточна прострочена заборгованість за договором позики нібито складають 5794,80 грн. Однак, жодних договорів позики з ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» вона не укладала, а грошових коштів в розмірі 1500 грн. від відповідача не отримувала, а тому вважає, що кредитний договір на інші споживчі цілі № 212134 від 13 листопада 2021 року є неукладеним. Також, оскільки кредитний договір на інші споживчі цілі є неукладеним, згоди на використання своїх персональних даних і передання відомостей до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вона не надавала. Враховуючи приписи ст. 1046 ЦК України вважає, що договір кредитний договір на інші споживчі цілі є неукладеним, оскільки жодних грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» вона не отримувала. У зв`язку з цим вважає дії ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» щодо передачі ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформації для формування її кредитної історії про грошові зобов`язання за договором позики є протиправними, а інформація про її грошові зобов`язання має бути вилучена з її кредитної історії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Ухвалою суду від 12 травня 2023 року справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження на 12 липня 2023 року на 10.30 годин.

Представник відповідача-1 ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням, який повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання», причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача-2 ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в судове засідання не з`явився, 14 серпня 2023 року від представника ТОВ «Українське бюро кредитних історій» адвоката Наконечної А.В. через систему «Електронний суд» до суду надійшли письмові пояснення /а.с. 33-34/, згідно яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що позивач не надає доказів про те, що вона є потерпілою, що хтось від (нібито) її імені уклав кредитний договір, вона не звернулася до правоохоронних органів на встановлення факту укладення кредитного договору не нею, а іншою особою, на сьогодні кримінальної справи, навіть кримінального провадження не відкрито. Оскільки на цей час не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, договір не був визнаний недійсним у судовому порядку, не був встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо нього, у відповідача не має підстав для спростування та вилучення такої інформації та, відповідно, позовні вимоги у такому разі не можуть бути задоволені.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, та відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін.

Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія "КІФ"» та позивачем ОСОБА_1 було укладенокредитний договір на інші споживчі цілі № 212134 на загальну суму кредиту в розмірі 1500 грн.в режимі онлайн з терміном дії договору до 06 грудня 2021 року,що підтверджується довідкою ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 01.03.2023 року /а.с.12, 17/.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір є консенсуальним, він вважається укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов (зазначена позиція підтверджується також Постановою Вищого господарського суду № 1/207 від .02.03.2010 р.).

Якщо позивач вважає, що спірний кредитний договір він не підписував та сторони не досягли згоди в усім істотних умов, він повинен обрати інший спосіб захисту, а не визнання його недійсним.

Слід звернути увагу, що спірний кредитний договір було укладено у електронному вигляді 13.11.2021 року (заявка на онлайн кредит створена о 19.17.07 год) /а.с. 17/ за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону.

Після подачі заявки, позивач отримала на свій телефон, вказаний у заявці, СМС повідомлення з унікальним кодом, який ввів на сайті відповідача.

Отже позивач здійснив всі дії, необхідні для ідентифікації себе в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, самостійно ввів всі свої дані(а не тільки поставив галочку, як зазначає позивач) та підписав спірний кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Отже, укладення договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, є укладенням договору у письмовій формі. Підписання спірного кредитного договору здійснювалося за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом внесення на сайті коду, отриманого на телефон позивача.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 2 Закону України «Про електронну комерцію».

Доводи позивача щодо відсутності доказів підписання ним договору не можуть бути взяті до уваги, оскільки кредитний договір позики укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Крім того, відповідач провів належну перевірку позивача за допомогою інтегрованої системи електронної ідентифікації Міністерства цифрової трансформації України.

Отже, твердження позивача, що він не підписував спірний кредитний договір не підтверджуються належними та допустимими доказами та ґрунтується виключно на словах позивача. Позивач здійснив дії, описані вище, для укладення спірного кредитного договору та отримання коштів. Відповідач, в свою чергу, виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона не укладала кредитного договору з відповідачем-1 та не підписувала його.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно ст.640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч. 2. ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином строки внесення фінансового активу за спірними договорами визначаються датою їх укладення. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Договір вважається укладеним з дати акцепту Товариством пропозиції (оферти) Клієнта.

Таким чином, датою укладання спірних договорів є дата перерахування грошових коштів (дата надання кредиту), тобто 13.11.2021 року. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Таким чином, договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом, тому, укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не підписувала кредитного договору, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги в даному випадку не можуть бути задоволеними, оскільки відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 509, 626, 627, 638, 640, 642, 1046, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КІФ"» (місце розташування м. Харків, вул. Отакара Яроша, буд.24Б) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (місце розташування-м. Київ, вул. Грушевського, буд.1д) про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 серпня 2023 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая