Номер провадження: 22-ц/813/6765/23
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
14.08.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Стахової Н.В., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначила, що 15.10.2016 року уклала шлюб з ОСОБА_2 .
Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначила, що тривалий час сімейні відносини припинені, шлюб носить формальних характер, його подальше збереження неможливе. Спору про поділ майна між сторонами немає, дитина проживає з позивачем.
ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.10.2016 року у Приморському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2047.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 29.05.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2047, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Судом першої інстанції вирішено питання про стягнення судових витрат.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивач на примирення категорично не згодна, строк наданий для примирення позитивного результату не дав, наміру відновити сімейні стосунки позивач не має, примирення неможливе, тому вважав, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 29.05.2023 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухвалені рішення судом не з`ясовано всіх обставин справи. Зазначає, що звертався з клопотанням про надання строку на примирення, однак судом першої інстанції прийнято рішення про розірвання шлюбу. Зазначає, що у сторін були деякі непорозуміння, однак це не є підставою для розірвання шлюбу.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.06.2023 року ОСОБА_1 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

ОСОБА_1 зареєстрована у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу позивач отримала 28.06.2023 року та 26.06.2023 року відповідно, шляхом доставлення до особистого кабінету Електронного суду, про що свідчить довідки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що примушування до збереження шлюбу є порушенням прав на свободу та особисту недоторканість. Зазначає, що подальше спільне життя неможливе, відповідач не має мети збереження шлюбу. Підставою для припинення шлюбних відносин вважає агресивну поведінку відповідача, вчинення психологічного та фізичного насильства. До відзиву додано копію завіреного перекладу постанови про відмову у відкритті досудового провадження від 24.01.2023 року № 929/2023.

Скаржник копію ухвали про відкриття провадження отримав 17.07.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 повістку-повідомлення отримав 24.07.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надана суду заява, в якій просить розгляд справи відкласти, посилаючись на неможливість участі відповідача у судовому засіданні, призначеному на 14.08.2023 року, у зв`язку з перебуванням його закордоном у м. Варна. Метою поїздки є примирення з дружиною та спілкування з сином.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 14.08.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи відмовив, з огляду на те, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, відповідачем не наведено у клопотанні обставин, які б перешкоджали розглянути справу за його відсутності, а також не мотивовано необхідність його безпосередньої явки до суду для дачі особистих пояснень.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 судову повістку-повідомлення отримав 07 серпня 2023 року на електронну пошту, зазначену ним в апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 судову повістку-повідомлення отримала в особистому кабінеті Електронного суду 19.07.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Надала суду заяву в якій просила у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити. Зазначила, що категорично проти подальшого збереження шлюбу. Просила розгляд справи призначений на 14.08.2023 року провести за її відсутності.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 15.10.2016 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2047, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.05.2020 року

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.08.2021 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволено, надано подружжю строк для примирення до 20.04.2023 року.

У травні 2023 року відповідач повторно звернувся з клопотанням про примирення, яке обґрунтоване тим, що протягом останніх місяців стосунки почали покращуватись, зазначив, що не один раз провідував свою дружину за кордоном.

Суд першої інстанції розглянув повторене клопотання відповідача та відмовив у його задоволенні, оскільки відповідачем не надано до чергового клопотання будь-яких доказів щодо примирення, не надано доказів на перетин державного кордону України, а також доказів, що між сторонами дійсно відбулось примирення та позивач бажає примирення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Слід зазначити, що строк розгляду справи в суді першої інстанції тривав більше семи місяців.

Оскільки судом першої інстанції надавався сторонам строк для примирення, сторони не примирились, позивач надавала суду заяви в яких зазначила, що шлюб припинено остаточно, а клопотання відповідача не містить обґрунтувань щодо повторного надання строку на примирення та доказів примирення сторін не надано, з урахуванням позиції позивача, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги щодо невжиття судом заходів для примирення необґрунтованими.

Звертаючись до суду із позовом позивачка зазначала, що відсутні будь-які обставини на відновлення шлюбу і просила його розірвати.

Як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у відзиві на апеляційну скаргу категорично наполягала на розірванні шлюбу, зазначивши що між позивачем та відповідачем не можливе примирення, надання якого суперечитиме ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності розірвати шлюб між сторонами по справі відповідають обставинам справи та положенням закону.

З наданих сторонами заяв по суті справи колегія суддів вбачає, що подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Доводи про перебування відповідача на території Болгарії саме з метою примирення з дружиною та вчинення останнім дій спрямованих на збереження сім`ї не підтверджуються належними та допустимими доказами, та не можуть свідчити про наявність між сторонами відносин притаманних подружжю.

Факт виїзду за кордон, який підтверджено відповідачем, не свідчить про вжиття заходів щодо примирення, при цьому апеляційний суд бере до уваги, що позивач в заяві наданій до Одеського апеляційного суду зазначила, що відповідач не повідомляв її про приїзд до Болгарії, вперше остання дізналась про перебування відповідача в Болгарії з його клопотання. Також зауважила, що це не перша поїздка відповідача за кордон, однак жодних спроб для примирення відповідачем не вчинено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з`ясував обставини справи, колегія суддів відхиляє, зважаючи на те, що судом першої інстанції встановлено факт окремого проживання сторін, що під час апеляційного перегляду також не заперечувалось сторонами, та припинення між ними шлюбних відносин.

Апеляційна скарга не містить доводів, які давали б підстави вважати про можливість відновлення шлюбних стосунків сторін та збереження сім`ї і про такі обставини відповідачем не зазначалось під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховуючи, що позивачка категорично заперечує проти примирення з відповідачем та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), зважаючи на незмінну позицію позивача щодо примирення сторін протягом строку з часу подання позовної заяви та до перегляду рішення суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якого діє представник Сторожук Дмитро Іванович, залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Н.В. Стахова

В.В. Кострицький