Номер провадження 2-н/229/138/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

25.05.2023 року суддя Дружківського міського суду Донецької області Давидовська Т.В., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 3906,71 грн за період з 01.07.2019 року по 31.01.2022 року.

встановив:

Комунальне підприємство «Бахмут-Вода» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 3906,71 грн за період з 01.07.2019 року по 31.01.2022 року, а також судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно частин 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1, 2 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

В порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

З тексту заяви про видачу судового наказу вбачається, що боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 5 ст.165 ЦПК України суд звернувся із запитом до відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно наданих відповідей встановлено, що:

- ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 як ВПО.

-Відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 відсутні.

Проте, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та додані до заяви про видачу судового наказу документи також відповідають цій адресі, тобто заявник обґрунтовує, що заборгованість виникла саме за цією адресою, проте як відомості щодо боржника ОСОБА_1 відсутні, а боржник ОСОБА_2 зареєстрована зовсім за іншою адресою.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №7033 та посвідченого приватним нотаріусом Артемівського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.І., ОСОБА_7 є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того суду не надано документів, які б підтверджували право власності боржника ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За нормами п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, з отриманої судом інформації не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 3906,71 грн за період з 01.07.2019 року по 31.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 ..

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами визначеними у частині першій цієї статті, в наказаному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України, передбачено, що за результати розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Також ч. 2 ст. 164 ЦПК України, передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 165 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 3906,71 грн за період з 01.07.2019 року по 31.01.2022 року, а також судових витрат.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Т.В.Давидовська

25 травня 2023 р.