Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 569/17813/17

провадження № 61-6547ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргузаступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

24 січня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, звернувся до ОСОБА_1 з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь Рівненської міської ради упущену вигоду, спричинену неукладенням договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Рівне у сумі 219 177 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури залишено

без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2023 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 27 квітня 2023 року, заступник керівника Рівненської обласної прокуратури просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до пункту «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися у тих справах, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справах, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При цьому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати, що справа відповідає вказаним цілям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права,

яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, дотриманню розумних строків розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Ціна позову у цій справі становить 219 177 грн, тобто суму, яка, зокрема, станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі заступник керівника Рівненської обласної прокуратури зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Звертає увагу на те, що правовідносини пов`язані з розвитком інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту становлять суспільний інтерес, а порушення вимог закону в частині неперерахування коштів пайової участі на розвиток інфраструктури населеного пункту, такому суспільному інтересу не відповідає.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини і надану оцінку заявленим вимогам на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Рівного», зокрема недоведеність обґрунтованості позовних вимог, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені прокурором аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій малозначній справі.

Незгода прокурора з висновками судів попередніх інстанцій за результатами оцінки доказів не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Також заявником не доведено, що ця справа становить значний суспільний інтерес.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заступник керівника Рівненської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович