провадження № 4-с/752/119/23
УХВАЛА

09.05.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни про відмову у скасуванні арешту з рахунку, що має спеціальний режим використання, та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року скаржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Довгаль С.В. звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд: визнати неправомірним рішення начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. від 14.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту з рахунку, що має спеціальний режим використання, а також зобов`язати начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» (ЄДРПОУ 320478), який належить скаржнику та має спеціальний режим використання пенсійний поточний.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 752/15958/21, виданого 01.02.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» суми в розмірі 175042,84 грн. В межах зазначеного виконавчого провадження постановою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.01.2023 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 . Скаржник вказує, що за наслідком вищенаведеної постанови, арештовано банківський рахунок № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» (ЄДРПОУ 320478), який належить скаржнику та має спеціальний режим використання - пенсійний поточний. 25.02.2023 року до виконавчої служби було направлено заяву про зняття арешту із вказаного рахунку, однак, 22.03.2023 року скаржник отримала рішення начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. від 14.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту із вказаного рахунку. Скаржник вважає таку відмову протиправною, оскільки, відповідно до вимог закону рахунки, які передбачені для виплати пенсії, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається. Посилаючись на викладене, скаржник вимушена звернутись до суду із даною скаргою.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року, було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з викладених в скарзі підстав.

Представник Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Суду подав відзив на скаргу, в якій просив розглянути скаргу без його участі, а також в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на її безпідставність.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наведеної явки сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 752/15958/21, виданого 01.02.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» суми в розмірі 175042,84 грн.

В межах зазначеного виконавчого провадження постановою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.01.2023 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 .

Скаржник вказує, та судом встановлено, що за наслідком виконання зазначеної постанови, було арештовано банківський рахунок № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» (ЄДРПОУ 320478), який належить скаржнику та має спеціальний режим використання - пенсійний поточний, про що свідчить довідка АБ «Укргазбанк» від 21.02.2023 року № п21-5/153/23.

25.02.2023 року представником скаржника до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву про зняття арешту із вказаного рахунку, однак, 22.03.2023 року скаржник отримала рішення начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. від 14.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту із вказаного рахунку.

Скаржник вважає таку відмову протиправною, оскільки, відповідно до вимог закону рахунки, які передбачені для виплати пенсії, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається, а тому скаржник вимушена звернутись до суду зі скаргою.

Представник Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вказує про правомірність накладення арешту та відсутність підстав для його скасування.

Перевіряючи обґрунтованість вимог скарги, та заперечень на неї, суд приймає до уваги те, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з положеннями частини другої цієї норми (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За змістом статті 70 Закону № 1404-VIII до таких рахунків відносяться, зокрема, рахунки, на які надходить заробітна плата, пенсія, стипендія та інші доходи боржника, розмір відрахувань з яких не може перевищувати 20%.

Відповідно до статті 56Закону № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Підстави та порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентовані статтею 59 Закону № 1404-VIII.

Однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (пункт 1 частини четвертої цієї статті).

Згідно з частиною другою статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Аналіз наведених законодавчих положень в їх сукупності дає підстави для висновку, що постанова виконавця про арешт коштів на банківських рахунках боржникає обов`язковою для виконання, проте у разі, якщо на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, банк зобов`язаний повідомити про це виконавця з наданням відповідного документального підтвердження.

Судом встановлено, що банк, прийнявши до виконання постанову про арешт коштів боржника на рахунку, не повідомив державного виконавця про призначення цього рахунку для зарахування на нього пенсії, і тим самим порушив банківське законодавство та Закон № 1404-VIII.

Водночас, наявність альтернативного способу захисту прав та інтересів не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки, у цивільному праві діє принцип диспозитивності, відповідно до якого особа вправі самостійно обирати спосіб захисту порушеного права.

З огляду на те, що норма статті 19 Закону № 1404-VIII надає сторонам виконавчого провадження право заявляти клопотання, а стаття 18 цього Закону зобов`язує виконавця розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, суд вважає, що боржник, звернувшись до державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з рахунку та надавши документальне підтвердження призначення цього рахунку для зарахування пенсії, скористалась своїм законним правом на захист своїх прав та інтересів у спосіб, визначений законом.

За таких обставин відділ державної виконавчої служби, діючи у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, зобов`язаний був зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня, а у разі недостатності наданих боржником документів для підтвердження спеціального призначення цього рахунку - витребувати відповідну інформацію від банківських установ.

Наведене свідчить, що при розгляді заяви представника боржника про зняття арешту з рахунку, призначеного для зарахування на нього пенсії, уповноважений представник відділу діяв неправомірно та не у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а відтак порушені права та законні інтереси боржника (право на соціальний захист) підлягають захисту у спосіб, визначений статтею 451 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини другої ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що рахунок № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», який належить скаржнику, - має спеціальний режим використання, а тому суд приходить до висновку про те, що в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на вказаний рахунок всупереч вимог закону, начальник відділу протиправно відмовив у скасуванні такого арешту, в зв`язку з чим вимоги скарги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_1 на рішення начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни про відмову у скасуванні арешту з рахунку, що має спеціальний режим використання, та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни від 14.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з рахунку, що має спеціальний режим використання.

Зобов`язати начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталію Євгенівну зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» (ЄДРПОУ 320478), який належить ОСОБА_1 та має спеціальний режим використання - пенсійний поточний.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, як передбачено частиною 1 статті 453 ЦПК України.

Суддя Н.П. Чередніченко