Справа №464/5205/19
пр.№ 4-с/464/14/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року Сихівський районний суд м.Львова у складі:

головуючої-судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1 з участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МАРЩІВСЬКОЇ Ірини Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівської І.П. від 24 квітня 2023 року у виконавчому провадженні №61566950 про накладення на нього штрафу у розмірі 49266 грн.

В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що 17 березня 2020 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Тарабан О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61566950 на виконання виконавчого листа у справі за №464/5205/19, виданого 06 березня 2020 року Сихівським районним судом м.Львова, відповідно до якого постановлено стягувати з нього на користь ОСОБА_4 кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 1109 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що про наявність відкритого виконавчого провадження дізнався лише 08 березня 2023 року, оскільки накладено арешт на його зарплатний рахунок, який в подальшому виконавцем знято. Наголошує, що не був повідомлений про розгляд справи Сихівським районним судом м.Львова, тому був позбавлений права на захист своїх прав, з середини жовтня 2019 року по жовтень 2020 року перебував на реабілітації. Задовго до відкриття виконавчого провадження проживає далеко від місця реєстрації, через повномаштабну війну його прийнято на військову службу по мобілізації та взято на військовий облік з 01 березня 2022 року, на період ковіду від 20 травня 2020 року важко було працевлаштуватися та знайти стабільний дохід, щоб сплачувати аліменти. 24 квітня 2023 року виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у сумі 49266 грн., мотивуючи таку наявністю заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 98532 грн. Зазначає, що будь яка інформація щодо нарахування розміру заборгованості у виконавчому провадженні відсутня. Вважає, що постанова виконавця винесена з грубим порушенням чинного законодавства України, а аргументи, наведені у такій є надуманими та незаконними. Державні виконавці, що ведуть виконавче провадження протягом трьох років з моменту його відкриття, не виконували запитів до податкової служби, не отримували інформацію про джерела та або суми доходів, та розміру утриманого податку з його доходів, більше того, з 21 лютого по 19 вересня 2022 року не виконували жодних виконавчих дій. З березня 2022 року отримує офіційний дохід, на який можна було б звернути стягнення заборгованості по сплаті аліментів, тим самим не допустити виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки. Враховуючи вищенаведене, просить скасувати постанову державного виконавця про накладення на нього штрафу, задоволити скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про розгляд скарги повідомлялись належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили. Представник заявника подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника, оскільки останній перебуває в активній зоні бойових дій. Державний виконавець Марщівська І.П. та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, жодних відзивів чи пояснень на скаргу не надали.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Оскільки сторонам було відомо про наявність судової справи і такі були повідомлені належно та вчасно про її розгляд, суд вважає за доцільне проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних доказів, що містяться у справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 19 травня 2023 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заява про усунення недоліків поступила до суду 24 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 25 травня 2023 року призначено скаргу до розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, оглянувши цивільну справу №464/5205/19, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених у справі 2312/95/2012 справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п.б ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Частиною 2 ст.449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як зазначає ОСОБА_3 та його представник про оскаржувану постанову державного виконавця довідались 03 травня 2023 року, одразу уклали договір про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів скарги заявник ОСОБА_3 мобілізований до лав ЗСУ з 01 березня 2023 року.

З відмітки на конверті вбачається, що скарга до суду скерована 08 травня 2023 року (а.с.53).

Враховуючи, що заявником пропущено строк з поважних причин, тому суд приходить до висновку про поважність пропуску строку заявником та вважає за доцільне поновити такий.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 січня 2020 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалено збільшити розмір аліментів згідно з рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15 січня 2015 року (справа №464/9683/14-ц), стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 1109 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-26).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається, що 01 березня 2022 року відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року призваний до лав ЗСУ, також містяться відомості про переміщення - приналежність до військових частин. З 27 листопада 2015 року до 01 квітня 2016 року приймав участь в АТО на території Луганської області (а.с.40-44).

Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан О.О. від 17 березня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП №61566950 по примусовому виконанні виконавчого листа №464/5205/19, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 06 березня 2020 року (а.с.47).

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марщівською І.П. по примусовому виконанні виконавчого листа №464/5205/19, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 06 березня 2020 року в межах виконавчого провадження №61566950 накладено на ОСОБА_3 штраф у розмірі 49266 грн. (а.с.46). постанова мотивована тим, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 24 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_3 станом на день обрахунку становить 98532 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.с.46).

У відповідності до п.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів.

В матеріалах справи міститься інформація про виконавче провадження ВП №61566950, сформованої 08 травня 2023 року, яка свідчить про вчинені дії виконавцем у вказаному виконавчому провадженні (а.с.48-51). Однак з даної інформації не вбачається чи з`ясовував державний виконавець інформацію щодо боржника, а саме, чи працевлаштований такий, чи має офіційний дохід, чи мобілізований у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, чи скеровувалися копії процесуальних виконавчих документів боржнику. Заперечень чи пояснень щодо вимог скарги ОСОБА_3 державний виконавець суду не надала.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За нормами частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону.

Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З матеріалів справи не вбачається, що боржнику державним виконавцем скеровувалися постановлені виконавчі документи, про наявність заборгованості зі сплати аліментів. З інформації про виконавче провадження не можливо встановити чи скеровував державний виконавець запити до податкового органу з питанням надання інформації про доходи ОСОБА_3 . Крім того, як свідчить копія військового квитка, заявник мобілізований з 01 березня 2022 року та отримує офіційний дохід. Як останній зазначає у своїй скарзі з 21 лютого по 19 вересня 2022 року державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій, та у законний спосіб не стягнуто тої заборгованості, що накопичилась до 01 березня 2022 року.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на ОСОБА_3 накладено штраф за наявності заборгованості боржника станом на 24 квітня 2023 року у розмірі 98532 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Виконавче провадження відкрито 17 березня 2020 року. Суд не приймає до уваги твердження заявника про те, що з жовтня 2019 року по жовтень 2020 року він перебував на реабілітації у центрі, оскільки жодних доказів ОСОБА_3 суду не надав. Однак суд приймає до уваги те, що заявник мобілізований з 01 березня 2022 року та отримує офіційний дохід, з якого б могли відраховуватися аліменти у межах відкритого виконавчого провадження та погашатись заборгованість, що виникла до вказаного періоду.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність скарги, тому така підлягає до задоволення, а постанова державного виконавця про накладення штрафу скасуванню.

Керуючись ст. 447,449,450,451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Поновити пропущений строк для подання ОСОБА_6 скарги.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МАРЩІВСЬКОЇ І.П. від 24 квітня 2023 року у виконавчому провадженні №61566950 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 49266 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК