Справа № 303/5410/22
2/303/833/22
Номер рядка статистичного звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності майна подружжя та визначення часток,

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 , який було зареєстровано 28.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 101.

Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на життя, непорозуміння з приводу різних побутових питань. З липня 2022 року вони почали проживати окремо. Тому шлюб носить тільки формальний характер, а тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Від даного шлюбу у них народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на вихованні матері.

02.09.2022 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання спільної сумісної власності майна подружжя та визначення часток. Зустрічний позов обґрунтований тим, що за час спільного життя ними набуте у власність нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . Дане майно придбане 20.07.2017 року та зареєстроване в реєстрі речових прав на відповідача ОСОБА_1 . Таким чином дане майно є спільною сумісною власністю, яке набуте за час шлюбу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2022 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності майна подружжя та визначення часток до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, натомість її представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити, зустрічний позов визнає частково, просила визнати за відповідачем право власності 1/3 частки квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В іншій частині просить відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, його представник подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Первісний позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Зустрічний позов підтримала та просила задоволити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано 28.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.08.2007 року (а.с. 19).

У шлюбі у позивача та відповідача народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 17-18).

Вирішуючи спір в частині розірвання шлюбу, суд зазначає наступне.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, подружжя спільного господарства не веде, а шлюб носить лише формальний характер.

При таких обставинах та з урахування визнання позову відповідачем за первісним позовом, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому первісний позов підлягає задоволенню.

Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою ОСОБА_1 після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання спільної сумісної власності майна подружжя та визначення часток, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності № 308717757 від 01.09.2022 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано 20.07.2017 року на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 2106, виданий 20.07.2017, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу (а.с. 38-43).

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним, за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Частиною 2 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).

Як встановлено судом, домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не було, договір про поділ спільного майна між ними не укладався.

При вирішенні даного спору, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя, підстави для відступу від якої потребують доведення.

Частково заперечуючи проти позову та в обґрунтування відступу від засад рівності часток подружжя відповідач покликається на те, що позивач пошкодив спільне майно подружжя, що підтверджується актом про пожежу 24.07.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно із наданим позивачем актом про пожежу 24.07.2022 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 виникла пожежа (а.с. 95).

Також з довідки від 18.07.2022 року, складеної начальником Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, вбачається, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються подружжям та проживають спільно в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до ч.2 ст. 194 КК України її об`єктом є знищення або пошкодження чужого майна, а тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, а вбачається адміністративне правопорушенн, передбачене статтею 173-2 КУпАП (а.с. 98-99).

Відповідно до судового наказу від 06.09.2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходів) до досягнення дітьми повноліття (а.с.100).

Таким чином, під час судового розгляду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 70 СК України, суду не представлено.

Відтак, доводи відповідача щодо необхідності відступлення від рівності часток при поділі спільного майна подружжя не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов, враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати 1/2 частки на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати, а саме сплачений сторонами судовий збір.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112, 113, 79, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 101 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності майна подружжя та визначення часток задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1016,90 (тисяча шістнадцять гривень дев`яносто копійок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач по первісному позову та відповідач за зустрічним: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 .

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), АДРЕСА_3 .

Рішення суду виготовлено 24.01.2023 року.

Головуюча О.В.Гутій