Справа № 643/7921/23
Провадження № 2/643/3333/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Юрченка Віктора Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятинченко Ірина Володимирівна, про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ

Адвокат Юрченко В.В. (представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений на користь ОСОБА_2 (відповідач), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятинченко І.В. за реєстровим № 153.

Як вбачається з доводів позовної заяви та довідки про наявність заповіту № 181/02-14 від 06.07.2023, до обсягу спадщини, з приводу якої складений заповіт, включено нерухоме майно, а саме:

- нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Шевченківського району м. Харкова, та, відповідно, підсудності Дзержинського районного суду м. Харкова;

- 1/2 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Салтівського району м. Харкова, та, відповідно, підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Вирішуючи питання щодо підсудності позову Московському районному суду м. Харкова, суд керується таким.

Як вбачається із роз`яснень, викладених у частині другій пункту 16 та частини третьої пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 - заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила (постанова Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 728/1929/17).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такий висновок викладено в пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 489/2055/19).

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (п. 7.23.). Словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення (п. 7.24.).

Ураховуючи в цілому тотожній зміст положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України та ч. 3 ст. 30 ГПК України, суд вважає за можливе застосувати в даній цивільній справі вказані вище висновки щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2018 у справі № 465/1314/18, до позовів про визнання недійсним заповіту, предметом якого є нерухоме майно, застосовуються правила виключної підсудності, згідно яких такий спір розглядається за місцезнаходженням нерухомого майна.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що позивачем пред`явлено вимогу про визнання недійним правочину, предметом якого є нерухоме майно.

Ураховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права судів касаційної та апеляційної інстанції, до вказаного позову застосовуються правила виключної підсудності, визначені ч. 1 ст. 30 ЦПК України, згідно яких позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З доводів позовної заяви убачається, що оспорюваний правочин (заповіт) вчинений з приводу двох об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим даний спір, виходячи з правил виключної підсудності, відноситься до підсудності або Московського районного суду м. Харкова, або Дзержинського районного суду м. Харкова.

Матеріали позову не містять даних щодо ринкової вартості об`єктів нерухомого майна, зазначених в заповіті, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити, який з вказаних об`єктів має найвищу вартість та, відповідно, до підсудності якого з судів Московського районного суду м. Харкова або Дзержинського районного суду м. Харкова, належить даний позов.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи наведене, суд залишає позовну заяву без руху та надає позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання суду даних щодо ринкової вартості об`єктів нерухомого майна, з приводу яких складений оспорюваний заповіт, з метою визначення об`єкту нерухомого майна, вартість якого є найвищою, та, як наслідок визначення суду, до підсудності якого відноситься дана справа.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-260, 261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву адвоката Юрченка Віктора Вололимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятинченко Ірина Володимирівна, про визнання заповіту недійсним залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо вона відповідно до цієї ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, та усуне вказаній в цій ухвалі недоліки, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо вона не усуне недоліки позовної заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною та буде повернута. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов