Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 545/6315/22

Номер провадження № 2/545/638/23

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилаючись на те, що у вересні 2012 року до ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_2 з проханням придбати у неї земельну ділянку сільськогосподарського призначення (земельний пай) площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:4800, що належить їй згідно з державним актом серія ЯМ № 1854.46, виданим на підставі рішення Полтавського районного суду від 27.12.2010 року №2-2505, оскільки їй терміново потрібні були кошти. Вони домовилися, що позивач передасть відповідачу грошові кошти під розписку в розмірі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а відповідач передасть позивачу земельну ділянку відразу після відкриття ринку землі. 02 жовтня 2012 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 125 921, 80 грн., а вона підписала і передала йому розписку, у якій зазначила, що одержала повністю оплату за земельний пай, державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 185146 - (4,84 га) від 27 грудня 2010 року від ОСОБА_1 « ОСОБА_4 » на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, який діяв до 01.07.2021, припинений шляхом внесення відповідних змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів (Закон України від 31 березня 2020 року № 552-ІХ). З цього ж числа відкрився й ринок землі. Але, ОСОБА_2 до цього часу земельну ділянку ОСОБА_1 не передала і вирішила сама надалі розпоряджатися нею. Отже, договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а лише існувала усна домовленість про укладення такого договору в майбутньому. Таким чином, зазначені факти, додані до позову як докази документи і аналіз вказаних норм законодавства свідчать, що між сторонами виникли договірні відносини. Крім того, згадані вище обставини є преюдиційними фактами, оскільки були вже встановлені рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2022 року по справі № 545/4079/21, яке набрало чинності 31 травня 2022 року, та постановою Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2022 року по цій же справі, яка набрала законної сили цього ж числа. Після отримання повної суми грошових коштів за земельну ділянку у відповідача виникло зобов`язання передати у власність позивачу починаючи з 01.07.2021 земельну ділянку площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:4800, в установленому законодавством порядку, тобто шляхом вчинення відповідного правочину, а саме, в даному випадку, шляхом укладення відповідачем з позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки юридична природа договірних відносин (договору) купівля-продаж, а в позивача з моменту сплати коштів, з 02.10.2012, виникло першочергове право на придбання вказаної земельної ділянки. 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 надіслав рекомендованим листом на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки разом з проектом самого договору, підписаним зі свого боку. До цього часу відповідь від неї не надходила. Через свого представника, адвоката Іванову О.І., відповідач передала, що заперечує факт отримання від позивача будь-яких грошових коштів, не дивлячись на існування її розписки. Вищезгадані рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2022 року по справі № 545/4079/21 та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2022 року по цій же справі, в яких зазначено, що права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 645/42-21 від 19.10.2021 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:4800, що знаходиться на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належить ОСОБА_2 , станом на 01 вересня 2012 року становила 125 921, 80 гри. На підставі вищевикладеного, просить зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,8400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:004:4800, яка знаходиться на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами населеного пункту), власником якої є відповідач згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 185146, в редакції, що додається до позовної заяви; судові витрати покласти на відповідача, та стягнути з неї на користь позивача суму судового збору у розмірі 992,40 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Іванова О.І. в наданому суду відзиві на позовну заяву просила в задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень посилаючись на те, що відповідач не отримувала від позивача грошових коштів в сумі 125 921,80 грн. Станом на 02.10.2012 р. чинне законодавство не надавало власникам земель сільськогосподарського призначення права на їх відчуження. Ринок землі в Україні відкрито з 01.07.2021 р. Відповідач не мала усної домовленості з відповідачем та наміру вчиняти будь-які правочини щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:4800. Розписка від 02.10.2012 р. не містить ознак договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у відповідності до вимог ст. ст. 640, 655, 657 ЦК України. Також у розписці не вказано що відповідач продав позивачу належну їй земельну ділянку, не вказана інформація про земельну ділянку (кадастровий номер, місцерозташування), не містить наміру на продаж земельної ділянки позивачу та будь-яких зобов`язань щодо продажу її відповідачем, строків передачі земельної ділянки у зв`язку з її продажем, не встановлює факту передачі позивачем відповідачу відповідної кількості грошових коштів за продану земельну ділянку, не вказує на передачу грошових коштів в сумі 125 921,80 грн., а також відсутні будь-які свідки факту передачі грошових коштів за земельну ділянку та факту продажу земельної ділянки, яка належить відповідачу. Розписка від 02.10.2012 р. не є доказом отримання грошових коштів відповідачем від позивача у розмірі 125 921,80 грн. за продаж земельної ділянки. Відповідачем з моменту отримання у власність земельну ділянку площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:4800 передано в оренду Приватному підприємству Альфа-Капітал починаючи з 2012 р. та станом на сьогоднішній день перебуває в оренді у даного орендаря. Так, відповідач отримувала орендну плату за користування даної земельної ділянки у касі підприємства за видатковим касовим ордером, а також ймовірно на підставі розписок. Відповідач уклав новий договір оренди землі у 2014 р. з метою покращення його умов за спільною згодою з орендарем.

В наданій відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначив, що обставини, що заперечуються представником відповідача, є преюдиційними фактами, оскільки були вже встановлені рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2022 року по справі № 545/4079/21, яке набрало чинності 31 травня 2022 року, та постановою Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2022 року по цій же справі.

В наданих запереченнях на відповідь на відзив представник позивача адвокат Іванова О.І. зазначила, що відповідач не погоджується з викладеними обставинами у рішенні Полтавського районного суду від 09.02.2022 р. та постановою Полтавського апеляційного суду від 31.05.2022 р. у справі №545/4079/21, оскільки необґрунтовано встановлено про існування факту зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем. Позивачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження позовних вимог у справі №545/4079/21, а також доказів існування усної домовленості про намір продажу відповідачем земельної ділянки, укладання в майбутньому договору купівлі-продажу, отримання відповідачем грошових коштів за продаж земельної ділянки. Вищезазначені докази не надані позивачем і у справі 545/6315/22. Щодо витрат на оплату професійної правничої допомоги, зазначила, що відповідачем вже понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та були ним сплачені. Складання заперечення у справі №545/6315/22 станом на 24.02.2023 р. сплачено відповідачем у розмірі 1000,00 грн. Розмір витрат на правничу допомогу відповідає складності справи та вже наданим послугам відповідачеві.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, брав участь через свого представника адвоката Маслівця С.Г., який у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, брала участь через свого представника адвоката Іванової О.І., яка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила стягнути понесені витрати на правничу допомогу 5000 гривень, сплачені позивачем. Заявила вимогу про стягнення іншої частини правничої допомоги та подачу доказів про її понесення протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить до такого.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях /ст.ст. 12, 81 ЦПК України/.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2012 року ОСОБА_2 підписано розписку з таким змістом: « ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 17 грудня 2005 року Полтавського району, Полтавської області, ідентифікаційний код № НОМЕР_2 одержала повністю оплату за мій земельний пай, ДЕРЖАВНИЙ АКТ на право власності на земельну ділянку Сергія ЯМ № 185146 (4,84 га) від 27 грудня 2010 року від ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_3 виданий Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 26 жовтня 1996 року, проживає в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_4 , жодних претензій в фінансових питаннях до нього не маю» /а.с.10/.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Однак, при цьому, договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню /стаття 657 ЦК України/.

Також слід зауважити, що відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю /ч. 1 ст. 216 ЦК України). Частиною першою статті 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Істотними умовами договору купівлі-продажу нерухомості є предмет, ціна, строк дії договору та інші умови, які сторони бажають визначити та які не суперечать вимогам чинного законодавства. Ціну основного договору сторони виражають у грошовій одиниці України гривні, також можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ст. 524, 533 ЦК України).

Позивач стверджує, що 02.10.2012 позивач передав ОСОБА_2 125 921,80 гривень за земельний пай, однак в розписці про зазначені обставини не зазначено, не вказано про одержання грошових коштів в розмірі 125 921,80 гривень, не зазначено конкретної суми грошових коштів. Позивач сам зауважує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було. У розписці не вказано, що відповідач продав позивачу належну земельну ділянку, не вказана інформація про земельну ділянку (кадастровий номер, місце розташування), не містить наміру на продаж земельної ділянки позивачу та будь-яких зобов`язань щодо продажу її відповідачем у майбутньому, строків передачі земельної ділянки у зв`язку з її продажем, не встановлюється факт передачі позивачем відповідачу відповідної кількості грошових коштів за продану земельну ділянку, не містить всіх істотних умов договору.

Станом на дату складання розписки 12.10.2012 р. чинне земельне законодавство не дозволяло відчуження земель сільськогосподарського призначення.

Розписка від 02 жовтня 2012 року, вчинена ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. ст. 635, 640, 655, 657 ЦК України не містить елементи договору купівлі-продажу земельної ділянки, попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, не містить всіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, і не створює правових наслідків для сторін щодо зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки.

З огляду на наведене, у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідачем ставиться питання про стягнення з позивача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень 00 копійок, про що викладено у відзиві на позов, який був отриманий позивачем, клопотань від останнього або його представника щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідача до суду не надходило.

Так, визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, з метою отримання правничої допомоги щодо ведення зазначеної справи, між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Івановою Оленою Ігорівною було укладено договір про надання правової допомоги № 2101 від 21.01.2022.

Як вбачається з акту приймання-передачі № 1 до Договору на надання правничої допомоги № 2101 від 21.01.2022 адвокат виконав, а клієнт прийняв послуги: вивчення документів, судової практики та планування заходів необхідних для вирішення питання щодо зобов`язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки 4 години; збирання доказів до матеріалів відзиву на позовну заяву 1 години; складання та підготовка відзиву на позовну заяву 4 години; друк відзиву на позовну заяву, звіряння копій документів 1 години. Всього 10 годин. Згідно умов Договору розмір гонорару, виходячи із розрахунку 500 гривень 00 копійок за одну годину роботи адвоката, складає 5000 гривень..

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно квитанції на оплату юридичних послуг № 74 від 27.01.2023 ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_6 за юридичні послуги за договором № 2101 від 21.01.2022 5000 гривень.

Згідно ч. 6 ст. 137 УПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зміст статті судом роз`яснено представнику позивача в судовому засіданні.

Стороною позивача в судовому засіданні не заявлялося клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вище викладене, суд вважає достатньою та обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265,268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 /п`ять тисяч/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , місцепроживання за адресою: АДРЕСА_4

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2023