Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - САВЛУК Т.В.,

при секретарі Бурячек О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Завойко Д.І.,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, просив визнати незаконною відмову Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в приватизації Гуріненку Максима Івановича, квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_1 , за позивачем ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»

15 грудня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справ та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

За змістом положень ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

З дотриманням вимог статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог.

17 травня 2022 року до суду надійшов відзив на позов від Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який подано представником відповідача Ляховою Яною Юріївною, разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позов, висловлюючи свою позиції щодо предмету позову, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов та долучених до нього доказів на спростування позиції позивача щодо підстав та предмету позову, посилаючись на те, що право на зайняття двох кімнат в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , було надано ордер серії Б №91329, від 21 жовтня 1981 року виданого виконавчим комітетом Печерської районної ради народних депутатів м. Києва гр.. ОСОБА_2 , на сім`ю з трьох осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Наймачем вказаної квартири була ОСОБА_2 . Житловим кодексом Української РСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Відповідно до ст. 106 Житлового кодексу Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , договір найму квартири АДРЕСА_1 , не змінено, тому позивач не є наймачем житлового приміщення в розумінні Житлового кодексу УРСР, а отже не має права на подання заяви наймача про приватизацію квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому під час прийняття рішення про відмову у приватизації квартири відповідач діяло в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

21 червня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача Ляхової Яни Юріївни про поновлення строку для подання до суду відзиву на позов.

Поновити відповідачу Управлінню житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації процесуальний строк для подання відзиву на позов.

Прийняти відзив на позо, який подано представником відповідача Ляховою Яною Юріївною до суду 17 травня 2022 року, зареєстрований за вх.№ 13088, з доказами направлення відзиву засобами поштового зв`язку іншому учасникам цивільного процесу.

21 червня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Завойко Дмитро Іванович в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснили, що 21 жовтня 1981 року виконавчим комітетом Печерської районної ради народних депутатів м. Києва громадянці ОСОБА_2 та членам її сім`ї, яка складається з двох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , видано Ордер № 91329, на право заняття двох кімнат в квартирі загальною площею 27,35 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 . 25 січня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким оголошено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим. Позивач ОСОБА_1 є єдиною особою, яка залишилась проживати в квартирі, тому керуючись своїм правом на приватизацію житла, звернувся до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію квартири. За результатом розгляду заяви та доданих до неї документів, керуючись Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, ухвалено Рішенням № 43-368/21 від 09 листопада 2021 року про відмову ОСОБА_1 у приватизації квартири АДРЕСА_3 , оскільки останнім не долучено документ про зміну договору найму на житлове приміщення після смерті основного наймача ОСОБА_2 . Позивач вважає таку відмову незаконною посилаючись на те, що у пункті 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію і заборона приватизувати конкретне приміщення. Згідно з пунктом 17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. ОСОБА_1 було подано всі необхідні документи у відповідності до цього переліку.

Представник відповідача Управління житлового-комунального господарства Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - Ляхова Яна Юріївна в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься за ява про розгляду справи у її відсутність та винести рішення згідно чинного законодавства України. (а.с.66)

Таким чином, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши наведенні сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупність, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомленні ними обставини, на яких ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового, виходячи з наступного.

Ордер - правоустановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю у жиле приміщення.

Згідно зі ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

21 жовтня 1981 року на ім`я ОСОБА_2 видано ордер № 91329, на вселення в квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 2-х кімнат, разом з членами сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.8)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть видане Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 31 серпня 2018 року (актовий запис №1599) (а.с.16)

25 січня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення особи померлою. (а.с. 13-14)

Відповідно до частини 2 статті 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно статті 345 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності; приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правовідносини, що виникають у зв`язку з приватизацією державного житлового фонду, врегульовані спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», стаття 1 якого визначає, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло на кв. АДРЕСА_1 (про надання квартири у приватну власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду») разом з пакетом документів: заява; копія ордера; довідка з Ощадбанку; технічний паспорт; копія технічного паспорту; копія паспорту громадянина України; копія рішення суду від 25 січня 2021 року; копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про смерть; витяг з реєстру територіальної громади; довідка. (18-19).

09 листопада 2021 року Органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у приватизації квартири АДРЕСА_4 , оскільки за результатами опрацьованих пакетів документів було встановлено, що в ньому відсутні: оформлена належним чином заява на квартиру (відсутні ПІБ наймача) (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396); копія витягу з розпорядження «Про зміну договорів найму житлових приміщень» оформленого належним чином (відповідно до п. 9 Інформаційної картки адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло», затвердженої розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №344 від 26 квітня 2019 року) (а.с.20)

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (стаття 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»)

Згідно частини 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік житлових приміщень (квартир, будинків тощо), які не підлягають приватизації, визначений статтею 2 цього Закону.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» доручено районним в місті Києві державним адміністраціям реалізовувати окремі повноваження, зокрема і повноваження щодо здійснення приватизації об`єктів державного житлового фонду.

Міністерством з питань житлово-комунального господарства України відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства прийнято Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (наказ від 16.12.2009 № 396 зі змінами, внесеними згідно з наказом № 42 від 02.03.2015), зареєстроване Міністерством юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404.

Дане Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, визначає процедуру передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Згідно пункту 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

За приписами пункту 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Перелік документів, надання яких є обов`язковим для здійснення приватизації, визначає пункт 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

До таких документів зокрема належать: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Інші документи, які наведені в переліку, передбачені до подання для мешканців гуртожитків.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира №35 по АДРЕСА_5 не належить до гуртожитку, що вбачається із ордеру на жиле приміщення від 26.12.1987 № 12331, тому доводи відповідача про те, що позивач не є наймачем квартири суд відхиляє, оскільки договір найму не передбачений до надання пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, а відтак його відсутність не може впливати на реалізацію права особи на приватизацію житла.

Підстави користування жилими приміщеннями в будинках державного та громадського житлового фонду та житлові права члена сім`ї наймача визначають статті 61 та 106 ЖК Української РСР, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень.

Так, положеннями статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення; договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно статті 106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача; у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Водночас, як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання осіб виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 25 лютого 1982 року по теперішній час. (а.с.17)

Крім того, Акціонерним товариством «Державний ощадний банк Україна» 22 жовтня 2021 року, на вимогу ОСОБА_1 , видано довідку №118, відповідно до якої ОСОБА_1 правом на приватизацію житла, квартири АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 1992 року по 10 серпня 1993 року не скористався. (а.с.9)

За змістом положень статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, факт проживання особи у житловому приміщенні підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, а відтак реалізація права на приватизацію без реєстрації місця проживання є неможливою.

Необхідно враховувати, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання незаконною відмову Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в приватизації квартири, оскільки позивачем при зверненні із заявою до відповідача про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (про надання квартири у приватну власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»), надано усі передбачені нормативно-правовими актами документи для здійснення приватизації займаної ним квартири, крім того суд наголошує, що на спірну житлову площу окрім ОСОБА_1 ніхто не претендує, квартира є його єдиним житлом, він вселився на законних підставах та з 1982 року проживає та зареєстрований у квартирі.

Відповідно до положень статей 3, 15 Цивільного кодексу України, підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України, визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку з натурі.

Статтею 345 Цивільного кодексу України, закріплюється право особи на набуття права власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Таким чином, право на житло ОСОБА_1 в аспекті набуття на нього права власності шляхом приватизації підлягає захисту.

Враховуючи, що до повноважень Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації належить здійснення приватизації державного житлового фонду, що включає оформлення та реєстрацію документів про право власності на житло, суд вважає достатнім і ефективним способом захисту порушеного права позивача зобов`язання відповідача вчинити дії щодо передачі у власність ОСОБА_1 в порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України)

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язати вчинити певні дії, є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 980 грн. 00 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 345Цивільного кодексу України, статтями 58, 64, 65 Житлового кодексу України, статтями 9, 61,106 Житлового кодексу УРСР, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації у здійсненні приватизації ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації вчинити дії щодо передачі у власність ОСОБА_1 в порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Сторони цивільного процесу:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, номер облікової реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, 2, місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, бульвар Праці, 1/1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я: