Провадження № 2/752/95/23
У Х В А Л А

Іменем України

12.04.2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О., у підготовчому засіданні в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про скасування договорів за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про скасування договорів за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу.

ОСОБА_1 подано позовну заяву в новій редакції (20.01.2020р.), яка за ухвалою суду від 21.09.2022р. була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову.

Ухвала суду від 21.09.2022р. направлена на адресу представника позивача та повернулась з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» з проставленням дати 18.11.2022р.

У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на зазначене, судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо направлення позивачу ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та вручення йому даної ухвали.

Крім того, в рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р. Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне її прийняття. Адже суддя, приймаючи заяву, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Позивач, представник позивача відповідно до ухвали суду недоліки не виправили та із заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові станом на сьогоднішній день не зверталися, тому згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України матеріали позовної заяви в новій редакції (подана 20.01.2020р.) вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву в новій редакції (подана 20.01.2020р.) ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання припиненими угод у зв`язку з повним виконанням зобов`язання у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про скасування договорів за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу вважати неподаною та повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 12.04.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська

.