Справа № 740/3187/23
Провадження № 2-о/740/79/23
УХВАЛА

Іменем України

01 червня 2023 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Ніжинська міська рада Чернігівської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

установив:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана заява ОСОБА_1 , в якій заявник просив установити факт, що має юридичне значення, а саме належності йому правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу 2/6 частини жилого будинку в АДРЕСА_1 , який був посвідчений нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори Бусел Н. М., внесено до реєстр за № 2683 від 15.07.1980.

Заяву мотивовано тим, що на теперішній час існує розбіжність у прізвищі в паспорті та картці платника податків, де зазначено ОСОБА_2 , а в указаному договорі купівлі-продажу зазначеного будинку ОСОБА_3 .

Перевіривши вказану заяву та додані до неї матеріали, не вбачаю підстав для відкриття провадження у справі за правилами окремого провадження з огляду на таке.

Частинами 1, 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідне заявнику для реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на частку вказаного житлового будинку.

До заяви додано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Кірсанової С. від 16 травня 2023 року № 67603731, яким відмовлено заявнику у проведенні реєстраційних дій за заявою. Рішення мотивоване тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, установлення вказаного факту необхідне заявникові для реєстрації права власності, а тому пов`язане з подальшим вирішенням спору про право з огляду на те, що йому відмовлено у реєстрації.

З урахуванням викладеного, вважаю, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку загального позовного провадження.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі за вказаною заявою, поданою в окремому провадженні, слід відмовити, роз`яснивши заявникові право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 2, 13, 19, 259, 261, 293, 315 ЦПК України, -

ухвалив:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ніжинська міська рада Чернігівської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко