Дата документу 16.05.2023 Справа № 333/2170/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2170/21
Провадження №22-ц/807/772/23
Головуючий в 1-й інстанції Піх Ю.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,
секретарІльїна Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 19 грудня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача, визнання недійсним акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача, визнання недійсним акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та зобов`язання вчинити певні дії. У позові просила:

- визнати неправомірним і скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 14 вересня 2018 року про донарахування ОСОБА_1 вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 2729 грн. 64 коп.

- визнати незаконним і скасувати Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості (без зазначення дати складання), який складений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () відносно ОСОБА_1 на суму 2729 грн. 64 коп.

- визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () щодо припинення газопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,

- зобов`язати Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () відновити газопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

- стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн.

- стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

РішеннямКомунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»» про захист прав споживача, визнання недійсним акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на момент подання позову рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 14 вересня 2018 року та Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості (без зазначення дати складання) скасовані не були, а тому вимоги позову в цій частині були обґрунтованими та правомірними. Припинення газопостачання в квартиру позивача відбулося з порушенням діючих норм законодавства.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 жовтня 2012 року було проведено відключення газової плити за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом опломбування крану опуску, пломбою №08584454, що підтверджується актом відключення газових приладів від 20.10.2012, який підписаний працівниками AT «Запоріжгаз» та Споживачем без зауважень.

16.08.2018 року під час проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_1 , контролером ПАТ «Запоріжгаз» встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване відновлення газоспоживання порушення пломбувального матеріалу (проволока, на якій встановлена пломба №08584454, не фіксує кран вводу), про що складено акт про порушення №, підписаний представником Оператора ГРМ та споживачем ОСОБА_1 .

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Запоріжгаз» про визнання дій АТ «Запоріжгаз» по складанню акту від 16.08.2018 року неправомірним та зобов`язання АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» відновити газопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі №333/3045/19 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.02.2021 у справі №333/3045/19 рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року по цій справі скасовано, прийнято нове рішення, згідно з яким позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій протиправний та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» по складанню акту від 16 серпня 2018 року неправомірними. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду, 17.02.2021 комісією з розгляду актів про порушення AT «Запоріжгаз» прийнято рішення про скасування акту про порушення №1 від 16.08.2018, за яким проведено донарахування необлікованого обсягу природного газу у сумі 2729,64 грн., що є предметом позову у справі 333/2170/21.

Працівниками AT «Запоріжгаз» 20.12.2018 та 14.01.2019, за участю Споживача були складені акти обстежень та підтверджено факт несанкціонованого відновлення газопостачання.

Актом від 29.03.2019 працівником AT «Запоріжгаз» була зафіксована відмова Споживача від демонтажу крану опуску.

25.04.2019 була проведена обрізка в квартиру АДРЕСА_2 , через квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 у зв`язку з витоками газу, що було зафіксовано в актах від 25.04.2019 року.

Листами від 25.02.2021, 16.03.2021, 22.04.2021 було повідомлено Споживача про порядок відновлення газопостачання, але позивач до AT «Запоріжгаз» не з`явився, доказів усунення порушень не надав, витрати Оператору ГРМ на припинення та відновлення газопостачання не відшкодував, а отже підстав для відновлення газопостачання не має.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту незаконного припинення газопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій ПАТ «Запоріжгаз» в спірних правовідносинах. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу з боку відповідача також не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано статтею 714 ЦК України, законами України «Про захист прав споживачів», «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», «Про ринок природного газу», а також Кодексом газорозподільних систем, також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1379/27824 (далі - Кодекс газорозподільних систем) розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

За адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , встановлено газові прилади: газова плита.

З акту відключення газових приладів від 20 жовтня 2012 року вбачається, що у абонента ОСОБА_1 за адресою; АДРЕСА_1 було відключено плиту ПГ-4, шляхом опломбування пломбою № 08584454. В акті, у графах заборгованість за використаний природний газ та показник лічильника на момент відключення газового приладу інформація відсутня.

З акту про порушення №, складеного контролером відділу інспектування 16 серпня 2018 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване відновлення газоспоживання, а саме порушення пломбувального матеріалу (проволока, на якій встановлена пломба № 08584454, не фіксує кран вводу).

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у справі ЄУН 333/3045/19,позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» по складанню акту від 16 серпня 2018 року неправомірними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі №910/17955/17 (провадження N12-137гс19) вказано, що "предметом позову у справі N522/12901/17-ц є скасування протоколу засідання комісії ПАТ "ЕК Одесаобленерго" від 29 червня 2017 року N 67 щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ від 16 травня 2017 року N036296 та визнання дій комісії ПАТ "ЕК Одесаобленерго" щодо розгляду зазначеного акта неправомірними. При розгляді справи N522/12901/17-ц Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й узагалі не підлягають судовому розгляду. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі N522/12901/17-ц складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Оскільки у справі N910/17955/17 предметом позову є скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, а у справі N 522/12901/17-ц питання щодо скасування рішення комісії не було предметом розгляду, то підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі N 522/12901/17-ц (провадження N 14-503цс18), відсутні. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2020 року в справі N 335/2576/19 (провадження N 61-22472св19) зазначено, що "суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що позивачка не порушувала вимоги Кодексу газорозподільних систем та не втручалась у роботу лічильника газу N 1525 з метою спотворення його показників, оскільки висновками судової трасологічної експертизи N 538-19 встановлено, що механічний вплив на деталі відлікового пристрою лічильнику газу Metrix G6 N 000030 без порушення цілісності його корпусу та пломб заводу виробника та державного повірника неможливий, а втручання в його роботу з метою виправлення показників виявлено не було. Вищевказаний висновок судової трасологічної експертизи від 12 липня 2019 року N 538-19 належними та допустимими доказами не спростовано. Доводи касаційної скарги про те, що позивачкою обрано неналежний спосіб судового захисту своїх порушених прав, так як оспорювані внутрішні документи ПАТ "Запоріжгаз" не відносяться до актів, передбачених положеннями статті 16 ЦК України безпідставні, оскільки законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2020 року в справі N 127/14593/17 (провадження N 61-1428св17) вказано, що "під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, він може оскаржити їх у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою".

Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 16 ЦК України, чий перелік не є вичерпним, а у суду є право захистити цивільне право або інтерес іншим, не зазначеним в частині 2 ст. 16 ЦК, способом, що встановлений договором або законом.

Пунктом 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, який регулює взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільної системи, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, він може оскаржити їх у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, зазначеним нормативно-правовим актом, що є спеціальним законом до правовідносин, які виникли між сторонами, прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку, і тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Застосування способу захисту права, шляхом визнання неправомірним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 14 вересня 2018 року про донарахування вартості не облікованого об`єму природного газу у розмірі 2729,64 грн., а також визнання і скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, позивач обґрунтувала безпідставністю здійснення розрахунку вартості необлікованого газу через відсутність порушення Кодексу газорозподільних систем, яке стало підставою для визнання дій Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» по складанню акту від 16 серпня 2018 року неправомірними.

Враховуючи, що на даний час відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили дії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» по складанню акту від 16 серпня 2018 року визнано неправомірними, протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення АТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення від 17.02.2021 року, акт про порушення № від 16.08.2017 року скасовано, є підстави для задоволення вимог позову в частині визнання неправомірним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 14 вересня 2018 року про донарахування вартості не облікованого об`єму природного газу у розмірі 2729,64 грн., а також визнання і скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості.

Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; розірвання договору розподілу природного газу; несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; несанкціоноване відновлення газоспоживання; визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII Кодексу газорозподільних систем, у разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, Оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства.

Пункт 5.7. розділу V Правил безпеки систем газопостачання зазначає, що підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

25.04.2019 була проведена обрізка в квартиру АДРЕСА_2 , через квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 у зв`язку з витоками газу, що було зафіксовано в актах від 25.04.2019 року.

Пункт 6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачає, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Таким чином вичерпний перелік дій для відновлення газопостачання вказано в Кодексі газорозподільних систем і він включає: письмове звернення споживача до Оператора ГРМ; усунення порушень; відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання.

Позивач неодноразово у письмовій формі зверталася до відповідача з заявами про відновлення газопостачання, між тим конкретних дій щодо відновлення газопостачання з боку відповідача здійснено не було.

Враховуючи свідому бездіяльність відповідача у сприянні виконання позивачем вимог передбачених Кодексом газорозподільних систем для відновлення газопостачання, і відсутність означених підстав для подальшої відсутності газопостачання, відповідач у справі зобов`язаний відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1167 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Великою Палатою Верховного Суду 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16, 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачем у справі не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, оскільки доказів цьому надано не було, враховуючи також ту обставину, що з 2012 року у квартирі позивачки було відсутнє газопостачання і певний час її це влаштовувало.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

ОСОБА_1 заявлено до стягнення 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи питання, пов`язане з витратами на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач ОСОБА_1 отримувала правову допомогу адвоката Трачук Н.І. Вказані обставини підтверджуються наданим суду Договором про надання правничої допомоги та представництво від 01.04.2021 року, вартість послуг за яким є фіксованою у розмірі 10000,00 грн.;актом виконаних робіт від 06.04.2021 року; квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 10000,00 грн.

Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналіз змісту Договору про надання правничої допомоги та представництво від 01.04.2021 року свідчить, що вартість послуг становить 10 000,00 грн. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідач не виконав обов`язку доведення не співмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Таким чином, заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача, визнання недійсним акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірним і скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 14 вересня 2018 року про донарахування ОСОБА_1 вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 2729 грн. 64 коп.

Визнати незаконним і скасувати Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості (без зазначення дати складання), який складений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () відносно ОСОБА_1 на суму 2729 грн. 64 коп.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () щодо припинення газопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,

Зобов`язати Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () відновити газопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» () на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 22 травня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

Е.А. Онищенко