Справа № 129/377/23
Провадження по справі № 2/129/383/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відсутність сторін та їх представників в приміщенні суду в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

Встановив:

30.01.2023 р. до Гайсинського районного суду ОСОБА_1 подав позовну заяву (цивільний позов) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а 12.04.2023 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій заявлено такі позовні вимоги:

- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа, виданого 14.06.2018 року Гайсинським районним судом Вінницької області по цивільній справі №129/823/18, в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів платника аліментів, починаючи з 12.04.2023 року;

- стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2023 року і до повноліття дитини.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтував тим, що у період шлюбу сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вказаного подружжя народилися спільні діти, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батьками неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із цивільним позовом про стягнення на її користь із батька дітей, ОСОБА_1 , аліментів на їх утримання, та в подальшому рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.05.2018 року, ухваленому у справі №129/823/18, ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх дітей, синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.04.2018 року і до їх повноліття.

Неповнолітній син сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків його батьків, починаючи із серпня 2022 року та дотепер фактично, безперервно постійно проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та знаходиться на утриманні свого батька, а саме з серпня 2022 року та дотепер син сторін проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітній ОСОБА_3 , який досяг чотирнадцяти років, визначив самостійно своє місце проживання біля батька та бажає проживати разом із своїм батьком після розірвання шлюбу сторін у справі, а саме у серпні 2022 року він самостійно переїхав проживати біля батька.

Із серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням спільного із відповідачем неповнолітнього сина ОСОБА_3 , мати кошти на утримання дитини не надає і окрім цього, звернулась до Гайсинського відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з виконавчим листом, виданим Гайсинським районним судом Вінницької області по справі №129/823/18 від 14.06.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання їх спільних неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Не зважаючи на це, позивач ОСОБА_1 продовжує в повному обсязі сплачувати аліменти відповідачу ОСОБА_2 за виконавчим листом, виданим 14.06.2018 по справі №129/823/18, на двох дітей, хоча при цьому на її утриманні в даний час перебуває лише син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого порушується право неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на належне повноцінне його утримання.

31.01.2023 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області постановлено відкрити спрощене позовне провадження у цій справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, яке неодноразово відкладалось за клопотанням сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та уточнені вимоги позову задовільнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, уточнені вимоги позову визнала повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та уточнені вимоги позову задовільнити повністю.

Відповідно до положень ч.2 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню з таких міркувань.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із 18.06.2008 року по 07.12.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.11.2018 року, ухваленому у справі № 129/1603/18, яке набуло чинності 07.12.2018 року (ч.2 ст.114 СК України), що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 5-6), копією рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.11.2018 року (а.с. 9).

У період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вказаного подружжя народилися спільні діти, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 15.08.2008 р. (а.с. 8), копією виконавчого листа, виданого 14.06.2018 року Гайсинським районним судом Вінницької області по цивільній справі №129/823/18 (а.с. 10).

Батьками неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 15.08.2008 р. (а.с. 8).

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із цивільним позовом про стягнення на її користь із батька дітей, ОСОБА_1 , аліментів на їх утримання, та в подальшому рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.05.2018 року, ухваленому у справі №129/823/18, ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх дітей, синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.04.2018 року і до їх повноліття, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією виконавчого листа, виданого 14.06.2018 року Гайсинським районним судом Вінницької області по цивільній справі №129/823/18 (а.с. 10).

Неповнолітній син сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків його батьків, починаючи із серпня 2022 року та дотепер фактично, безперервно постійно проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та знаходиться на утриманні свого батька, а саме з серпня 2022 року та дотепер син сторін проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітній ОСОБА_3 , який досяг чотирнадцяти років, визначив самостійно своє місце проживання біля батька та бажає проживати разом із своїм батьком після розірвання шлюбу сторін у справі, а саме у серпні 2022 року він самостійно переїхав проживати біля батька, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується Актом про встановлення факту фактичного проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 12); а також Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.12.2022 року, за змістом якого за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_3 з серпня 2022 року по день складання акту, утриманням та вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , мати проживає окремо; дитина забезпечена всім необхідним для нормального життя та виховання; при спілкуванні неповнолітній ОСОБА_3 виявив бажання залишитись проживати разом з батьком (а.с. 13); довідкою ліцею №7 м. Гайсин від 12.12.2022 р. №01-06/396, за якою неповнолітній ОСОБА_3 навчається у ліцеї №7 м. Гайсин у 9-Б класі (а.с. 14).

Із серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням спільного із відповідачем неповнолітнього сина ОСОБА_3 , мати кошти на утримання дитини не надає і окрім цього, звернулась до Гайсинського відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з виконавчим листом, виданим Гайсинським районним судом Вінницької області по справі №129/823/18 від 14.06.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання їх спільних неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Не зважаючи на це, позивач ОСОБА_1 продовжує в повному обсязі сплачувати аліменти відповідачу ОСОБА_2 за виконавчим листом, виданим 14.06.2018 по справі №129/823/18, на двох дітей, хоча при цьому на її утриманні в даний час перебуває лише син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого порушується право неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на належне повноцінне його утримання, що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується Актом про встановлення факту фактичного проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 12); а також Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.12.2022 року, за змістом якого за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_3 з серпня 2022 року по день складання акту, утриманням та вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , мати проживає окремо; дитина забезпечена всім необхідним для нормального життя та виховання; при спілкуванні неповнолітній ОСОБА_3 виявив бажання залишитись проживати разом з батьком (а.с. 13); довідкою ліцею №7 м. Гайсин від 12.12.2022 р. №01-06/396, за якою неповнолітній ОСОБА_3 навчається у ліцеї №7 м. Гайсин у 9-Б класі (а.с. 14).

Зазначені спірні правовідносини регламентуються такими нормами права.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Відповідно до ч.2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є:

1) встановлення правовідношення;

2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку;

3) припинення правовідношення, а також його анулювання;

4) припинення дій, які порушують сімейні права;

5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права;

6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором;

7) зміна правовідношення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частини 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно із ч.2 статті 273 СК України суд, може, звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статей 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України:

1. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

2. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

3. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст. 180 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею ст. 191 СК України визначено час, з якого присуджуються аліменти на дитину:

1. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

2. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ч.2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У змісті пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, з аналізу зазначених норм права та встановлених обставин, вбачаються такі висновки:

1. право на звернення із цивільним позовом із вимогами про стягнення аліментів на дитину належить тому із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина;

2. дитина має право на своє утримання її батьками (матір`ю або батьком) у вигляді аліментів в грошовій формі, отримувачем та розпорядником яких (аліментів) є відповідно той із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина, а платником аліментів є відповідно той із батьків з ким дитина безпосередньо не проживає;

3. право дитина на своє утримання від батьків забезпечується обов`язком платника аліментів (матері чи батька), а саме того із батьків з ким дитина безпосередньо не проживає.

4. припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на утримання дитини.

Згідно із частиною 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд, вказавши в постанові від 17.08.2018 року, по справі №22-ц/778/2932/18, що фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини.

З системного аналізу та тлумачення вказаних норм права, встановлених обставин у справі експліцитно та імпліцитно вбачаються такі висновки:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із 18.06.2008 року по 07.12.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.11.2018 року, ухваленому у справі № 129/1603/18, яке набуло чинності 07.12.2018 року (ч.2 ст.114 СК України).

2. У період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вказаного подружжя народилися спільні діти, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. Батьками неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

4. У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із цивільним позовом про стягнення на її користь із батька дітей, ОСОБА_1 , аліментів на їх утримання, та в подальшому рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.05.2018 року, ухваленому у справі №129/823/18, ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх дітей, синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.04.2018 року і до їх повноліття.

5. Неповнолітній син сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення спільного проживання і подружніх стосунків його батьків, починаючи із серпня 2022 року та дотепер фактично, безперервно постійно проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та знаходиться на утриманні свого батька, а саме з серпня 2022 року та дотепер син сторін проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітній ОСОБА_3 , який досяг чотирнадцяти років, визначив самостійно своє місце проживання біля батька та бажає проживати разом із своїм батьком після розірвання шлюбу сторін у справі, а саме у серпні 2022 року він самостійно переїхав проживати біля батька.

6. Із серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням спільного із відповідачем неповнолітнього сина ОСОБА_3 , мати кошти на утримання дитини не надає і окрім цього, звернулась до Гайсинського відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з виконавчим листом, виданим Гайсинським районним судом Вінницької області по справі №129/823/18 від 14.06.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання їх спільних неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Не зважаючи на це, позивач ОСОБА_1 продовжує в повному обсязі сплачувати аліменти відповідачу ОСОБА_2 за виконавчим листом, виданим 14.06.2018 по справі №129/823/18, на двох дітей, хоча при цьому на її утриманні в даний час перебуває лише син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого порушується право неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на належне повноцінне його утримання.

7. Відповідачка ОСОБА_2 з серпня 2022 року та дотепер за вказаним виконавчим листом, виданим судом, отримує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 і користується ними на власний розсуд, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушений був звернутися до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина, що з нього стягуються за вищевказаним виконавчим листом.

8. Фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини.

9. Право кожного із дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на своє утримання батьками (матір`ю або батьком) є рівним, а тому у даному випадку стягнення із ОСОБА_1 аліментів в розмірі однієї третини заробітку (доходу) на двох дітей, частка аліментів на утримання кожного із двох дітей складає 1/6 (одну шосту) заробітку (доходу), щомісячно (1/3:2=1/6).

Таким чином, з урахуванням вказаних фактичних обставин, встановлених судом на підставі наявних у справі доказів; змісту спірних правовідносин; норм права, які підлягають застосуванню до вказаних спірних правовідносин у їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог та повне їх визнання відповідачем, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з метою захисту вказаних законних прав позивача ОСОБА_1 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 заявлені уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому необхідно рішенням суду:

1. Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа, виданого 14.06.2018 року Гайсинським районним судом Вінницької області по цивільній справі №129/823/18, в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів платника аліментів, починаючи з 12.04.2023 року.

2. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2023 року і до повноліття дитини.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, -

Ухвалив:

Уточнені позовні вимоги задовільнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа, виданого 14.06.2018 року Гайсинським районним судом Вінницької області по цивільній справі №129/823/18, в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів платника аліментів, починаючи з 12.04.2023 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2023 року і до повноліття дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22.12.1998 р. Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: телефон НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 17.07.2008 р. Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку: тел. НОМЕР_7 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: тел. НОМЕР_9 .

Суддя: