Справа № 128/1812/22
Провадження № 22-ц/801/1079/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуСправа № 128/1812/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 128/1812/22 за апеляційною скаргою адвоката Гурби М. В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Васильєвої Т. Ю. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я унаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов мотивований тим, що 28 вересня 2015 року близько 22:00 год в районі буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин, діючи спільно та маючи спільний умисел на завдання тілесних ушкоджень, протягом тривалого часу наносили йому множинні удари руками та ногами в область голови та тулубу.

Унаслідок протиправних дій відповідачів йому були заподіяні легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За фактом настання цієї події були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001451 та розпочато досудове розслідування, а дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2021 року відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2021 року указану ухвалу змінено, доповнено резолютивну частину вказівкою про залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_1 .

Указує, що протиправними діями відповідачів йому було завдано матеріальну шкоду втрата майна та витрати на лікування, а також моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 600 000 грн.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд:

стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь 7 450,85 грн матеріальної шкоди та 600 000 грн моральної шкоди;

стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 935, 87 грн на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 80 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що:

підтвердженим та доведеним є факт, що будучи об`єднаними спільним умислом на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 завдав останньому умисне легке тілесне ушкодження, а ОСОБА_3 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, внаслідок чого було завдано шкоди здоров`ю позивача, і як наслідок, завдано майнову та моральну шкоду;

доведеними є понесені позивачем матеріальні витрати на загальну суму 4935,87 грн;

розмір моральної шкоди суд визначив, оцінивши рівень моральних страждань позивача внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень відповідачами, виходячи із засад розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2023 року адвокат Гурба М. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнутої моральної шкоди, а саме збільшити її розмір до 600 000 грн.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2023 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у цій справі та відповідачам надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду на 25 травня 2023 року о 09:00 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції не врахував характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей та ступінь вини відповідачів;

поза увагою суду залишився той факт, що відповідачі протягом семи років з моменту вчинення кримінального правопорушення будь-якого відшкодування завданої шкоди не здійснювали та намагались уникнути відповідальності.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 28 вересня 2015 року близько 22:00 год по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень на підставі раптово виниклих неприязних відносин, під час розмови зі ОСОБА_1 нанесли останньому тілесні ушкодження. ОСОБА_2 завдав легкі тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, перелому кісток носу, гематоми в ділянці лівого ока та правої вушної раковини, рани слизової оболонки нижньої губи, множинних гематом, саден обличчя і голови, а ОСОБА_3 тілесні ушкодження середньої тяжкості: перелом кісток лицьового черепа (суглобових відростків нижньої щелепи з обох сторін з вивихом головки відростку зліва, передньої та латеральної стінок правої гайморової пазухи, верхньої стінки лівої гайморової пазухи).

29 вересня 2015 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2021 року у справі № 128/1569/16-к звільнено обвинувачених ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо них закрито.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2021 року указану ухвалу змінено. Доповнено резолютивну частиною вказівкою про залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про оскарження судового рішення лише в частині стягнутої моральної шкоди, а тому в іншій частині оскаржуване рішення не є предметом перегляду апеляційним судом.

Отже, апеляційний суд здійснює перегляд судового рішення у межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 1177 ЦК України шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно них закрито.

Разом з тим, ОСОБА_1 , як потерпілий, зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних страждань та хвилювань через необхідність відновлення попереднього стану здоров`я.

Отже суд першої інстанції вірно вважав доведеним і встановленим факт заподіяння моральної шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та настанням шкідливих для позивача наслідків.

Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), використав принцип по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

Європейський суд з прав людини указує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, насамперед першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зроблено висновок, що:

«визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідачів на користь позивача та вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, з урахуванням їх характеру, глибини і тривалості, фізичних страждань ОСОБА_1 , який дійсно зазнав фізичного болю, стресу, порушення нормального способу життя у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, тяжкості завданих травм, наслідків тілесних ушкоджень, поведінки відповідачів та тривалої відсутності будь-якого відшкодування завданої ними шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, буде стягнення з відповідачів грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Указаний розмір моральної шкоди, на переконання апеляційного суду, є пропорційним та відповідає обсягу душевних, фізичних та психологічних страждань, ступеню моральних переживань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій, які вчинили відповідачі, не будучи виправданими у встановленому законом порядку, а розмір моральної шкоди в сумі 600 000 грн, заявлений позивачем, з урахуванням встановлених обставин, є завищеним, не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки заподіяння відповідачами тяжких тілесних ушкоджень позивачу матеріалами справи не доведено.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повній мірі урахував тяжкість та глибину страждань позивача внаслідок неправомірних дій відповідачів, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного розміру моральної шкоди та збільшити її розмір з 80 000 грн до 150 000 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно д ч. 1 статті 376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, дають підстави для висновку, що судове рішення в оскаржуваній частині ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити такий розмір з 80 000 грн до 150 000 грн.

В іншій частині рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гурби М. В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У решті рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук