ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/209/23 Номер провадження 22-ц/814/2943/23Головуючий у 1-й інстанції Шинкарчук Я.А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представників сторін-адвокатів : позивача -Соловей Л.О., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків

за апеляційною скаргою адвоката Соловей Ліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року, прийнятої під головуванням судді Шинкарчука Я.А. в сел.Машівка, зі складанням повного тексту 01.02.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року адвокат Соловей Л.О. в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення попередньої оплати (авансу) в розмірі по 47 500 доларів США з кожного та стягнення матеріальних збитків 95 000 солідарно.

Одночасно подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту з метою заборони вчиняти певні дії з нерухомим майном а саме: цілісним комплексом дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу, та ОСОБА_6 , у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу правонаступником, якої є ОСОБА_5 , а також заборонити вчиняти певні дії з усім руховим, а також нерухомим майном, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 23 січня 2023 року задоволено частково заяву адвоката Соловей Ліни Олександрівни та накладено арешт з метою заборони вчиняти певні дії з нерухомим майном а саме: цілісним комплексом дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу, та ОСОБА_6 , у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу.

31.01.2023 року на адресу Машівського районного суду Полтавської області надійшла ще одна заява адвоката Соловей Л.О. про вжиття заходів забезпечення цього ж позову, в якій представник позивача просила накласти арешт із забороною вчиняти певні дії з нерухомим майном, що належить:

- відповідачу ОСОБА_4 , а саме:

1) земельна ділянка площею 0,1 га,

АДРЕСА_2 ) житловий будинок загальною площею 126,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) земельна ділянка площею 0, 1152 га АДРЕСА_4 ;

4) житловий будинок загальною площею 90,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

5) квартира загальною площею 59,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_5 ;

6) квартира загальною площею 44,7 за адресою АДРЕСА_6 ;

-відповідачу ОСОБА_5 , як спадкоємця померлої ОСОБА_6 , якій

належала квартира АДРЕСА_7 .

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Соловей Ліни Олександрівни про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №948/209/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків.

Ухвала мотивована тим, що заявником не надано доказів вартості майна на яке вона просить накласти арешт, що унеможливлює дотримання судом вимоги співмірності розміру заявлених вимог позову до заходів забезпечення позову.

Ухвалу оскаржила адвокат Соловей Л.О. в інтересах ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі. Вважає, що судом неповно з`ясовані обставини справи. Зазначає, що для покриття збитків позивача в повному обсязі є необхідність накласти арешт на зазначене майно відповідачів, оскільки вартості майна комплексу буде недостатньо та й існує загроза відчуження наявного майна відповідачів з метою уникнення від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань.

У відзивах на апеляційну скаргу представники відповідачів вважають ухвалу районного суду вірною.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

В провадженні Машівського районного суду Полтавської області перебуває дана цивільна справа з ціною позову 190 000 доларів США.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 23 січня 2023 року задоволено частково заяву адвоката Соловей Ліни Олександрівни та накладено арешт з метою заборони вчиняти певні дії з нерухомим майном а саме: цілісним комплексом дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу, та ОСОБА_6 , у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу.

31.01.2023 року до районного суду надійшла заява представника позивача з проханням накласти арешт із забороною вчиняти дії з нерухомим майном (перелік якого наведений вище) відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , правонаступником якої є відповідач ОСОБА_5 .

В обґрунтування даної заяви вказувала, що предметом даного позову є вимога про стягнення з відповідачів попередньо сплаченого авансу в розмірі 95000 доларів США та 95000 доларів США в рахунок відшкодування збитків за попереднім договором від 24.06.2021 року купівлі-продажу цілісного комплексу дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому у позивача є обґрунтовані побоювання, що відповідачі можуть вчинити дії щодо відчуження належного їм на праві власності майна на користь третіх осіб з метою уникнення відповідальності щодо повернення грошових коштів, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року відмовлено в задоволені даної заяви.

Відмовляючи у задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову, районний суд дійшов висновку, що вимога щодо накладення арешту на все належне відповідачам нерухоме майно без розуміння вартості такого майна порушує баланс інтересів учасників та може стати занадто важким тягарем, оскільки, заявником не надано доказів вартості майна на яке вона просить накласти арешт, що унеможливлює дотримання судом вимоги співмірності розміру заявлених вимог позову до застосованих заходів.

Однак колегія суддів не може повністю погодитиись з даним висновком суду.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є вимога про стягнення з відповідачів попередньо сплаченого авансу в розмірі 95000 доларів США та 95000 доларів США в рахунок відшкодування збитків (190000 доларів США, що еквівалентно 6948300,00 гривень). Вказана сума заборгованості згідно поданого позову виникла внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за попереднім договором від 24.06.2021 року купівлі-продажу цілісного комплексу дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В даній справі, згідно з ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 23 січня 2023 року вказаний позов вже забезпечений таким заходом як арешт із забороною вчинення певних дій з нерухомим майном, а саме з вищенаведеним майновим комплексом, що є найбільш доцільним та доречним заходом забезпечення позову, що обумовлений тісним зв`язком між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_3 також містять вимогу відшкодування збитків в розмірі 95000 доларів США.

Поданий представником позивача перелік майна, власниками якого є відповідачі, не містить вартості по кожному з цих об`єктів права власності, що дійсно позбавляє можливості оцінити їх співмірність із заявленими вимогами.

Разом з тим, для забезпечення виконання рішення суду колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву про забезпечення позову та, дотримуючись балансу інтересів сторін, до вирішення справи по суті заборонити відповідачам відчуження наступного майна : ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_8 ,загальною площею 44,7 та квартири АДРЕСА_9 , яка належала ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_5 по АДРЕСА_10 , загальною площею 56,3 кв.м.

В іншій частині ухвалу районного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У зв`язку з цим надані представником позивача до суду апеляційної інстанції відомості щодо вартості майна відповідачів не приймаються до розгляду, оскільки не обгрунтована неможливість їх подання до суду першої інстанції.

Не може бути задоволене прохання ОСОБА_7 про відшкодування витрат на правничу допомогу за результатами розгляду даного питання про забезпечення позову, оскільки ця вимога суперечить положеням ч.2 ст.137 ЦПК України, якою встановлено, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Соловей Ліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року скасувати, постановивши з даного питання нове рішення.

Заяву адвоката Соловей Ліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

До вирішення справи по суті заборонити відчуження наступного майна :

- ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_8 ,загальною площею 44,7

- квартири АДРЕСА_11 , загальною площею 56,3 кв.м., що належала ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_5 .

В іншій частині ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.04.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна