печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2023 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання Кабінету Міністрів України таким, що знаходиться поза конституційним правовим полем, та не являється суб`єктом публічно-владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, КМУ) про визнання Кабінету Міністрів України таким, що знаходиться поза конституційним правовим полем, та не являється суб`єктом публічно-владних повноважень.

Перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, суд встановив наступне.

Як визначено у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відтак, спосіб захисту встановлюється альтернативно: або ч. 1 ст. 16 ЦК України; або спеціальним законом/спеціальною нормою; або сторонами в договорі; або судом у визначених законом випадках.

Отже, з огляду на викладене, підставою для звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства є порушення цивільних прав та інтересів позивача.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якої саме «небезпідставність» доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

У позовній заяві ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до Кабінету Міністрів України, просить визнати Кабінет Міністрів України таким, що знаходиться поза конституційним правовим полем, та не являється суб`єктом публічно-владних повноважень, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що останнє як юридична особа не було створене у встановлено законом порядку.

З огляду на викладене вбачається, що ОСОБА_1 звертається з позовними вимогами до Кабінету Міністрів України не як до органу державної влади незаконні рішення, дія чи бездіяльність якого порушили цивільні права та інтереси останнього, а як до політичного органу, оскаржуючи порядок його утворення та правовий статус, що свідчить про відсутність спору між позивачем та відповідачем.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд бере до уваги правовову позицію, висловлену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30.05.2018 року у справі № 9901/497/18, згідно якої поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягає судовому розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження за позовом слід відмовити, оскільки така позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як визначено у ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в судовому порядку, суд позбавлений можливості виконати вимоги даної норми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 4, 19, 186 ЦПК України, ст.ст. суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання Кабінету Міністрів України таким, що знаходиться поза конституційним правовим полем, та не являється суб`єктом публічно-владних повноважень - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 16.11.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко