Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/378/23
Номер проведження 2/508/192/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2023 року Миколаївський районний суд Одеської області
В складі головуючого судді Горобця В.Л.
Секретаря Товт Т.В.
Розглянувши у судовому засіданні в смт. Миколаївка цивільну справу у спрощеному провадженні за позовом ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Мамедова Азай Хасай огли до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій у вигляді 3% річних,
ОСОБА_1 та його представник, адвокат Мамедов Азай Хасай огли звернулися до суду з позовною заявою, згідно якої просять суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь інфляційні втрати та штрафні санкції у вигляді 3% річних, а також стягнути з відповідача судовий збір.
Вимоги позову мотивовані тим, що 30 жовтня 2021 року, між позивачем - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені якої діяв по довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. 20.08.2021 року ОСОБА_3 , було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, який засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Агарковою А.М..
Пунктом 2. цього Договору було передбачено, що сторони домовились та зобов`язались укласти у майбутньому, а саме до 05.11.2021 року, основний договір купівлі-продажу об`єкта, а саме 2-х кімнатної квартири.
Відповідно до вимог підпункту 3.1 Договору Продавець зобов`язався: підготувати пакет документів, необхідний для укладання основного договору купівлі-продажу, зокрема: надати довідку про відсутність заборгованостей за комунальні послуги; виписку з рішення виконкому з питань дозволу укладення угод з малолітніми та неповнолітніми, якщо такі зареєстровані в об`єкті; звільнити об`єкт до 05.11.2021 року; забезпечити зняття з реєстрації місця проживання в об`єкті всіх осіб до 05.11.2021 року; надати покупцю інформацію про технічний стан об`єкта; сплачувати всі комунальні послуги та інші платежі, пов`язані з використанням об`єкта на момент звільнення та зняття з реєстраційного обліку тощо.
Відповідно до вимог підпункту 3.2 Покупець зобов`язався з`явитися в зазначений час та місце продавцем, для укладання основного договору купівлі-продажу з відповідними документами та сплатити кошти за об`єкт.
Після укладання попереднього Договору та інших домовленостей, 03.11.2021 року. Відповідачка повідомила, що укладання правочину відбудеться 05.11.2021 року об 11.00 годині в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мисана Віктора Івановича за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого 11/61.
Однак в зазначений час та місце основний договір купівлі-продажу не було укладено, оскільки відповідачкою були порушені (не виконані) взяті на себе зобов`язання за попереднім Договором, а саме не був підготовлений пакет документів, необхідний для укладання договору купівлі-продажу.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням умов попереднього договору відповідачкою основний договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачкою не було укладено, після чого відповідачка відмовилась повернути позивачу сплачений аванс та неустойку, передбаченої умовами попереднього договору. У зв`язку з чим та з метою захисту своїх порушених прав позивач був вимушений звертатися до суду з позовом до відповідачки.
Крім наведеного, позивач зазначає, що хоча в попередньому договорі сума авансу вказана еквівалентною до доларів США, але позивач позбавлений цього права захисту від інфляційних втрат, оскільки відповідачка відмовилась виконувати умови договору і до теперішнього часу суму авансу добровільно не повернула. Також, згідно з рішенням суду сума зазначеного авансу стягнуто та у майбутньому має виконуватися саме у національній валюті, тому позивач позбавлений можливості застосувати еквівалентність суму авансу до доларів США, у зв`язку з неповерненням відповідачкою суму авансу добровільно. Таким чином, вважаємо, що оскільки сума авансу стягнуто з відповідачки саме у національній валюті та позивач позбавлений можливості отримання суму авансу за еквівалентністю до доларів США за теперішнім курсом валют, тому необхідно стягнути з відповідачки суму інфляційних нарахувань за порушення грошових зобов`язань, а також 3% річних.
Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 22.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мамедов Азай Хасай огли в судове засідання не з`явився, але до суду надав клопотання про розгляд справи у їх відсутність на своїх позовних вимог наполягав та просив їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином неодноразово, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань в судове засідання не направляла.
Згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 25 ).
Миколаївським районним судом Одеської області розміщено оголошення про виклик в судове засідання ОСОБА_2 , на офіційному сайті суду ( а.с. 40 ).
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.
Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та ухвалити заочне рішення з наступних підстав.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимогстатей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останніми, утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами), належними до сплати стягувачеві.
При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Верховним Судом України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) зазначено, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності в наступному.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання.
Таким чином розрахунок 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України проводиться за формулою:
сума санкції = Сх 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості. Д - кількість днів за весь час прострочення.
Так, у період з 05. 11.2021р. по 30.04.2023р. заборгованість становить
26 326,50 х 3 % х 542 : 365 : 100 = 1172,79 грн.
Щодо обрахунку інфляційних втрат необхідно зазначити, що відповідно до роз`яснень ПВГСУ від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання .
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідним Державним органом, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 за№62-97р.
Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою:
II = (III: 100) х (112: 100) х (ІІЗ: 100) х ... (IIZ: 100), де III - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 112 - індекс інфляції за другий місяць прострочення. IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Таким чином, за період з 17.01.2022р. по 30.04.2023р. індекс інфляції становитиме:
II = (101,60 : 100) х (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) х (103,10 : 100) х (100,70 : 100) х (101,10 : 100) х (101,90 : 100) х (102,50 : 100) х (100,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,80 : 100) х (100,70 : 100) х (101,50 : 100) = 1.28763103
Тоді Інфляційне збільшення на загальну суму заборгованості становитиме:
26 326,50 х 1.28763103 - 26 326,50 = 7 572,32 грн.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку збитків внаслідок росту інфляції, судом встановлено, що збитки складаються: 1172,79 грн. - 3% річних та 7 572,32 грн. - інфляційні втрати, всього 8745,11 грн за прострочення заборгованості та відповідають вимогам закону, перевірені судом, а тому суд вважає можливим захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь збитків за прострочення грошового зобов`язання.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 02.02.2023 року справа № 202/452/22 ( а.с. 5-7); попереднім договором купівлі-продажу квартири від 30.10.2021 року ( а.с. 10).
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків за прострочення грошового зобов`язання, оскільки заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі у розмірі 1073,60 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень, оскільки позовні вимоги задоволенні повністю.
Керуючись ст.ст. 12, 49, 81, 89, 133,137, 138 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 551, 625, 1046 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Мамедова Азай Хасай огли до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій у вигляді 3% річних - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , 1172,79 грн. - 3% річних та 7 572,32 грн. - інфляційні втрати, всього 8745,11 грн за прострочення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1073,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.
Роз`язнити відповідачу, що у відповідності до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а стороною що не була присутньою в судовому засіданні з дня отримання копії рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Суддя: Горобець В.Л.