Справа № 459/3666/21 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/86/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

за участі в судовому засіданні в режимі відео конференції позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області в складі судді Грабовського В.В. від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області, з участю третьої особи: директора Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області Шкілюка Петра Євгеновича про визнання незаконним, скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення зарплати, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

З прийнятим судом рішенням не погоджується, з тих міркувань, що судом неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини, що мають значення для справи. Судом першої інстанції зроблено невідповідні висновки обставинам справи, які викладені у рішенні суду першої інстанції. Судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Вказує, що 08 листопада 2021 року Позивачу Відповідачем було вручено Наказ №134-к про відсторонення Позивача з роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наказ мотивований тим, що оскільки у Позивача відсутнє відповідне щеплення та відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України, Відповідач відсторонює Позивача від його роботи. В матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у неї щеплення проти COVID-19 дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо не допуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Натомість відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі одного лише повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, яке саме по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивачки від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання нею медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я. Винесення відповідачем оскаржуваного наказу лише на підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, є порушенням вимог частин другої та шостої статті та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, відповідач порушив законне право позивачки на працю. З огляду на те, що відсторонення позивачки від роботи вчителя спричинило невиконання нею на невизначений час своїх посадових обов`язків, неотримання заробітної плати, і, відтак, незарахування часу відсторонення до її страхового стажу, то таке відсторонення має всі ознаки покарання як заходу дисциплінарного впливу, за наслідками для працівника проміжним між доганою і звільненням, тобто поза розумним сумнівом є стягненням за порушення трудової дисципліни в аспекті системної дії ч.2 ст.147, ст.46 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.41-6 Постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2020 р. № 1236. Зважаючи на те, що керівник відповідача як уповноважений власником орган до застосування дисциплінарного стягнення щодо позивачки у виді відсторонення останньої від роботи не зажадав від порушниці трудової дисципліни обов`язкових в такому випадку письмових пояснень про причини відмови чи ухилення від вакцинації проти COVID-19, то цим самим він допустив істотне порушення норм чинного законодавства про працю стосовно своїх обов`язків і стосовно прав працівниці - позивачки. В зв`язку з тим, що за час незаконного відсторонення від роботи позивачка не мала професійної взаємодії та не отримувала заробітної плати, що грубо порушило її конституційне право, то для забезпечення цього права позивачки необхідно зобов`язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судове засідання окрім позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , які брали участь в режимі відеоконференції, решта учасників справи, їх представники не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст. 46 КЗпП, ст.5, 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.1, 11, 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.27, 41 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що наказом директора Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області від 08.11.2021 року №134-к, керуючись ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236, позивача, вчителя математики, відсторонено від роботи з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. З наказом позивач ознайомлена 08.11.2021 року, про що свідчить її підпис. Додатком 1 до наказу Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області № 72 від 07.05.2021 року «Про затвердження заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19» є алгоритм дій на випадок надзвичайної ситуації, пов`язаної з реєстрацією випадків захворювання на коронавірусну хворобу серед здобувачів освіти та працівників закладу. 30.08.2021 року на засіданні педагогічної ради Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області схвалено тимчасовий порядок організації освітнього процесу у 2021-2022 навчальному році в період карантину у зв`язку із поширенням корона вірусної хвороби COVID-19, що підтверджується витягом з проколу №1. Відповідно до п. 3.4 наказу відповідача №156 від 29.10.2021 року «Про виконання обмежувальних протиепідемічних заходів та переведення на дистанційну форму навчання учнів 5-11 класів, передбачених для «червоного» рівня епідемічної небезпеки» до 01.11.2021 року зобов`язано ознайомити всіх працівників школи з тим, що в очному режимі можуть працювати лише ті працівники закладу, які мають документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом ПЛР або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатку Порталу Дія (Дія) (окрім здобувачів освіти 1-4 класів). 03.11.2021 року позивачу скеровано повідомлення «Про обов`язкове щеплення проти COVID-19», яким остання попереджена про можливе майбутнє відсторонення, про що свідчить її підпис. Відповідно до копії акта про відсторонення від роботи, 05.11.2021 року позивач відмовилась від отримання обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19. Суд вважав, що, відсторонюючи позивача від роботи у зв`язку з відсутністю у неї щеплення проти COVID-19, відповідач діяв відповідно до закону, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 на керівників установ та організацій покладено обов`язок забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Доказів наявності у позивача абсолютних протипоказаннь до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 матеріали справи не містять. Твердження позивача про те, що щеплення проти COVID-19 не є обов`язковим, грунтується на помилковому тлумаченні ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», у ч. 2 якої йдеться про те, що працівники окремих професій підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. Оскільки позивач правомірно була відсторонена від роботи, у зазначений період трудових обов`язків не виконувала, тому відсутні підстави для стягнення невиплаченої зарплати за період її відсторонення від роботи. Щодо посилання позивача на порушення її конституційного права на працю суд зазначив, що відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, за позивачем зберігається її робоче місце, а таке обмеження є тимчасовим.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає.

16.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області, з участю третьої особи: директора Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області Шкілюк Петра Євгеновича, у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №134-к від 08.11.2021 р. про відсторонення її від роботи та поновити на роботі;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона працює вчителем математики в Червоноградському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів- колегіум» №3, Червоноградської міської ради, Львівської області. У жовтні-листопаді 2021 року на роботі у неї незаконно вимагали медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наказом №134-к від 08.11.2021 р., з посиланням на ч.2 ст.14 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», її відсторонено від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Посилаючись на норми Конституції України, Загальної декларації прав людини, Європейської соціальної хартії та КЗпП України, важає наказ про її відсторонення від роботи незаконним, оскільки ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між сторонами, такого зобов`язання немає, також не передбачено повноваження відповідача на відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення. Вказує, що Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлюється перелік обов`язкових щеплень, а щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 до цього переліку не входить. Крім того, законом не встановлено порядку відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від респіраторної хвороби COVID-19. Вакцинація є добровільною для усіх груп населення та професійних груп, а тому у роботодавця немає правових підстав примушувати працівників вакцинуватися від респіраторної хвороби COVID-19 та/або притягувати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову від вакцинації.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, Додатком 1 до наказу Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області № 72 від 07.05.2021 року «Про затвердження заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19» є алгоритм дій на випадок надзвичайної ситуації, пов`язаної з реєстрацією випадків захворювання на коронавірусну хворобу серед здобувачів освіти та працівників закладу.

30.08.2021 року на засіданні педагогічної ради Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області схвалено тимчасовий порядок організації освітнього процесу у 2021-2022 навчальному році в період карантину у зв`язку із поширенням корона вірусної хвороби COVID-19, що підтверджується витягом з проколу №1.

Відповідно до п. 3.4 наказу відповідача №156 від 29.10.2021 року «Про виконання обмежувальних протиепідемічних заходів та переведення на дистанційну форму навчання учнів 5-11 класів, передбачених для «червоного» рівня епідемічної небезпеки» до 01.11.2021 року зобов`язано ознайомити всіх працівників школи з тим, що в очному режимі можуть працювати лише ті працівники закладу, які мають документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом ПЛР або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатку Порталу Дія (Дія) (окрім здобувачів освіти 1-4 класів).

03.11.2021 року позивачці скеровано повідомлення «Про обов`язкове щеплення проти COVID-19», яким остання попереджена про можливе майбутнє відсторонення, про що свідчить її підпис.

Відповідно до копії акта про відсторонення від роботи, 05.11.2021 року позивачка відмовилась від отримання обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19.

Наказом директора Червоноградського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області від 08.11.2021 року №134-к, керуючись ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236, позивача, вчителя математики, відсторонено від роботи з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. З наказом позивач ознайомлена 08.11.2021 року, про що свідчить її підпис.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці. Незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника.

Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (абзаци перший і п`ятий підпункту 2.2 пункту 2, абзац дванадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

У пунктах «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Пунктом 41? постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 8 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відсторонення. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Відповідно до висновку, наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21, відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо.

Колегія суддів вважає, ОСОБА_1 є працівником закладу загальної середньої освіти. За змістом посадових обов`язків її праця передбачає щоденний контакт, як із іншими працівниками, так із здобувачами освіти, які перебувають у Червоноградському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів колегіум» №3 Червоноградської міської ради Львівської області.

Окрім цього, позивачка здійснила усвідомлений вибір щодо відмови від загальнообов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Такий вибір позивачки був самостійним та таким що відповідав волі останньої.

Також, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про необхідність проходження загальнообов`язкового профілактичного щеплення. Таке повідомлення було проведено у розумний строк, який повноцінно мав змогу надати час позивачці на проходження останнього.

У справі, яка переглядається, індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права на працю, в тому числі на заробітну плату, відпочинок та соціальний захист, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, в тому числі учнів, які здобувають освіту в цьому закладі і мають право на безпечний освітній процес і відповідно до чинного законодавства не підлягають вакцинації; інших працівників цього ж закладу освіти, які здійснили у встановленому державою порядку щеплення до 08 листопада 2021 року. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета: загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

Держава, встановивши відсторонення від виконання посадових обов`язків педагогічних працівників, які не мають профілактичного щеплення, шляхом видання відповідних нормативних актів, реалізувала свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі як самих учнів, так і персонал відповідних навчальних закладів.

Колегія суддів зазначає, що відмова від вакцинації є правом громадянина, але, як будь-яке право, в деяких ситуаціях це право може бути обмежено.

Обмеження прав може відбуватися в інтересах держави і суспільства і обумовлено насамперед необхідністю поваги таких же прав і свобод інших людей, а також необхідністю нормального функціонування суспільства і держави.

Право позивача на працю в освітньому закладі було тимчасово обмежене з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивачка ухилилася від обов`язкового щеплення. Таке втручання ґрунтувалося на законі, має легітимну мету, є пропорційним до досягнення такої мети та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Оцінюючи загрозу, яку потенційно на роботі могла нести позивач як невакцинований працівник, колегія суддів враховує також кількість її соціальних контактів на робочому місці, у тому числі контактів із дітьми, які здобувають освіту в цьому закладі і мають право на безпечний освітній процес.

Отже, право позивача на працю у навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки вона добровільно, свідомо, попередньо будучи ознайомленою із наслідками невиконання вимоги щодо вакцинації проти COVID-19 чи ненадання довідки про протипоказання до такої вакцинації, жодних необхідних дій не вчинила, внаслідок чого сама спричинила для себе негативні наслідки такої бездіяльності.

Втручання держави в освітній процес у вигляді вимоги щодо обов`язковості вакцинації проти COVID-19 ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

При цьому обумовлених документів про вакцинацію або протипоказання до неї ОСОБА_1 роботодавцю не надала.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що відповідач з метою забезпечення безпеки усіх працівників та здобувачів освіти, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статті 46 КЗпП України правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення від роботи ОСОБА_1 без збереження заробітної плати.

З огляду на те, що за позивачем на період відсторонення зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, нарахування заробітної плати відновлюється одразу після усунення ОСОБА_1 причин, що зумовили її відсторонення від роботи та після її допуску до роботи (виконання робіт), отже, колегія суддів не встановила порушення права позивачки на працю, передбачене у статті 43 Конституції України.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 травня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра