№ провадження 2/646/630/2023
Справа № 646/8120/21
У Х В А Л А

іменем України

11.04.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь майнову (матеріальну) шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 131 848 грн. 12 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Теслікова І.І.) перебувала вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила.

Відповідно до положень ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Вищевказана цивільна справа була повернута Ленінським районним судом м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана для розгляду судді Глобі М.М.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.02.2023 року вказана цивільна справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

07.04.2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що між позивачем та відповідачем виник спір, предметом якого є відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову складає 131 848 грн. 12 коп. ОСОБА_3 не виявив бажання в досудовому відшкодуванні збитків позивачу. Відповідач обізнаний, що вказана справа перебуває на розгляді в суді. ОСОБА_3 є власником транспортного засобу, автомобіля марки «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року виписку. З метою уникнення відповідальності щодо відшкодування завданої шкоди, може переоформити вказаний транспортний засіб на іншу особу. Середня ціна вказаного автомобіля на ринку вживаних автомобілів становить 4 600, 00 доларів США або 171 580 грн. 00 коп. що є достатнім для відшкодування завданої шкоди позивачу. Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 10.04.2023 року вказана заява про забезпечення позову прийнята до провадження. Призначена до розгляду без повідомлення учасників справи, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову і, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Верховний Суд зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та долучених до неї матеріалів, вбачається, що предметом позовних вимог є стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 131 848 грн. 12 коп.

Представник позивача, в заяві про забезпечення позову зазначив, що відповідач, обізнаний що вказана справа перебуває на розгляді у суді, та з метою, уникнення виконання можливого рішення суду, може вжити заходів щодо відчуження належного йому транспортного засобу.

У заяві про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року виписку. При цьому, матеріали заяви не містять доказів, на підтвердження того, що у власності відповідача ОСОБА_3 мається вказаний автомобіль, а надані представником позивача роздруківки з сайтів не є належними доказами у справі щодо вартості вказаного транспортного засобу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9 вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв`язку із чим вимога про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль не є співмірною із заявленими вимогами, оскільки у разі задоволення вказаної вимоги судом, можуть бути порушені права інших осіб, не залучених до участі у справі.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: