Номер провадження: 22-ц/813/225/23
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у справі за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, стягнення аліментів, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Бабакова В.П. 31 липня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2018 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, стягнення аліментів (т.1 а.с. 1-4, 95-99).

В обґрунтування позову Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради посилалася на те, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дітей, діти постійно ходять в брудному одязі, відстають в розвитку. Крім того у квартирі, де живуть діти, відсутні належні умови для проживання, повна антисанітарія, відповідачі не сплачують комунальні послуги, а також ОСОБА_2 має ознаки психічного розладу, порушує громадський порядок, у зв`язку із чим залишення дітей у батьків є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. На підставі викладеного, представник позивача просив суд відібрати дітей у відповідачів без позбавлення батьківських прав та стягнути з них аліменти.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року в задоволенні позову Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до відмовлено. Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучених згідно розпорядження Суворовської РА ОМР №493 від 22 серпня 2018 року (а.с. 135-136).

В апеляційній скарзі Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 147-152).

Апеляційна скарга обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи нічого не робили та не збиралися робити для поліпшення умов проживання своїх дітей, відповідачі ніколи не зверталися до відповідних органів за матеріальною допомогою для придбання меблів та ліжок для дітей, а також, як малозабезпечена родина, - для отримання допомоги на погашення заборгованості за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення). Крім того, апелянт посилається на те, що мати дітей ОСОБА_2 має ознаки психічного розладу, у зв`язку із чим остання не може створити належні умови для всебічного розвитку дітей, отримання ними освіти тощо.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін у справі до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Сторони про розгляд справи на 14 березня 2023 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

На час розгляду справи сім`я проживала у квартирі АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем актів обстеження умов проживання вказаної квартири в продовж 2016-2018 років з доданими фотоматеріалами вбачається, що водопостачання та каналізація відсутні, потрібен капітальний ремонт, у квартирі повна антисанітарія, їдкий запах, умови для проживання дітей відсутні (т.1 а.с.9-11,17-23).

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, повернути дітей батькам, оскільки за час розгляду справи умови проживання в квартирі суттєво покращилися, відповідач офіційно працевлаштований, крім того, діти хочуть жити з батьками. Вказані обставини, на його думку, свідчать про відсутність підстав для відібрання дитини згідно ст.170 СК України.

З листа КУ «Дитяча міська поліклініка №2» від 29 листопада 2017 року вбачається, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в КУ «ДМП №2» знаходяться з народження, батьки з дітьми поліклініку відвідують при захворюваннях, лікаря викликають за потребою. В дошкільному віці діти були щеплені повністю. При відвідуванні лікарем або медсестрею було встановлено, що догляд за дітьми неналежний, одяг брудний (т.1 а.с.6).

На підставі розпорядження Суворовської РА ОМР №493 від 22 серпня 2018 року дітей було вилучено у відповідачів без позбавлення батьківських прав.

З характеристики вихованця КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» ОСОБА_3 вбачається, що адаптація дитини у ОСОБА_5 проходила поступово, хлопець перший час був пригнічений, намагався скривати свої емоції, висловлював незадоволення з приводу вилучення із сім`ї. Крім того, ОСОБА_3 дуже переймався за свою сестру, оскільки бачив, що вона своє вилучення з родини переживає важче. Просив про те, щоб його залишили в Центрі, а її забрали додому (т.1 а.с.120).

З характеристики вихованки КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» ОСОБА_4 вбачається, що у перші дні перебування в центрі дитина поводила себе обережно, відчувався високий рівень тривожності, дівчина багато плакала, ходила сумна, закрита, пригнічена, ні з ким не спілкувалася (т.2 а.с.168-169).

З акту обстеження квартири від 22 березня 2019 року та доданих до нього фотоматеріалів вбачається, що у помешканні чисто та прибрано, стан квартири на час складання акту відповідав санітарно-гігієнічним нормам, частково було проведено ремонт квартири, встановлено лічильник та бойлер, замінено кран в ванній кімнаті та кухні, діти мають окрему кімнату з ліжками та журнальним столиком, телевізор та комп`ютер (т.1 а.с. 91-92, 113-117).

З акту обстеження квартири від 15 червня 2020 року та доданих до нього фотоматеріалів вбачається, що квартира потребує капітального ремонту, меблі старі, частково було проведено ремонт квартири: на кухні покрашено підвіконня та двері білою краскою, поклеєні шпалери, замінений кран-змішувач, у житлових кімнатах частково поклеєні різні шматки шпалер, у ванній кімнаті встановлено лічильник та бойлер, замінено крані, знято системи «Кріт». Підлога в квартирі мокра, в квартирі неприємний запах, верхня одежа в коридорі брудна (т.2 а.с. 9).

Крім того, ОСОБА_1 частково погасив заборгованість за комунальні послуги, а надання послуг водопостачання та водовідведення було відновлено у повному обсязі, про що свідчать копії квитанцій та копія листа ТОВ «ІНФОКС» (т.1 а.с.63,86).

На час розгляду справи ОСОБА_1 мав офіційне працевлаштування, отримував заробітну плату, що підтверджується довідкою з місця роботи (т.1 а.с.84).

Опитані судом першої інстанції діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що хочуть проживати з батьками, в Центрі їм було важко проживати, інші діти ображали їх (т.1 а.с.129-132).

Аналогічні пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах ВС від 25 липня 2019 року у справі № 761/15172/17-ц; від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17; від 23 травня 2018 року у справі № 761/15172/17-ц та інших.

Таким чином, колегія суддів враховує, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чітко висловили своє бажання жити з батьками.

01 липня 2020 року до Одеського апеляційного суду від Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшло клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, проведення якої заявник просив доручити КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».

В обґрунтування заявленого клопотання Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради посилалася на те, що судом першої інстанції не було встановлено, чи має психічне захворювання ОСОБА_2 , а також чи можливе її проживання разом із неповнолітніми дітьми в одній квартирі. Разом з тим, з листа КНП «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2» ООР від 17 червня 2020 року № 547, вбачається ОСОБА_2 , 1964 р.н. перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «ООПЛ № 2» ООР з 26 березня 2020 року по 21 квітня 2020 року з діагнозом «гострий поліморфний розлад з симптомом шизофренії».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року клопотання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про призначення судово-психіатричної експертизи було задоволено. Призначено у справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».

22 жовтня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» надійшли матеріали справи разом із клопотанням щодо роз`яснення ухвали суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року клопотання КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради було задоволено. Призначено у справі комплексну амбулаторно судову психолого-психіатричну експертизу.

На вирішення експертів поставлені питання:

1. Чи не страждає мати: ОСОБА_2 , 1964 року народження, батько: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 будь-яким психічним розладом?

2. Чи не страждають діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати: ОСОБА_2 , 1964 року народження, батько: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-яким психічним розладом або порушенням психічного розвитку хворобливого характеру?

3. Чи є у дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психічні розлади (порушення психічного розвитку хворобливого характеру), що обумовлені сімейним конфліктом?

4. Які індивідуально-психологічні особливості матері: ОСОБА_2 , 1964 року народження, батька: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

5. Які індивідуально-психологічні особливості дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

6. Яке психологічне ставлення дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (їх прихильність) до матері: ОСОБА_2 , 1964 року народження, батька: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

7. Чи можуть особливості психічного стану (якщо є психічні розлади і недоліки), індивідуально-психологічні особливості матері: ОСОБА_2 , 1964 року народження, батька: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негативно вплинути на психічний стан та особливості психічного розвитку дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Однак, зазначена експертиза не була проведена, оскільки 17 січня 2023 року з КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на адресу Одеського апеляційного суду було повернуто матеріали цивільної справи № 523/12778/18 разом із Наказом 64-А від 31 жовтня 2022 року «Про ліквідацію Кабінету амбулаторних судово-психіатричних експертиз».

З листа КНП «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2» ООР від 17 червня 2020 року № 547 вбачається, що ОСОБА_2 , 1964 р.н. перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «ООПЛ № 2» ООР з 26 березня 2020 року по 21 квітня 2020 року з діагнозом «гострий поліморфний розлад з симптомом шизофренії».

Однак, оскільки питання щодо здатності ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, здійснювати відповідний догляд за дітьми, вести господарство, тощо, вирішується виключно шляхом проведення комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи, яка не була проведена із вищевказаних причин, доводи апеляційної скарги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про те, що мати дітей ОСОБА_2 має ознаки психічного розладу, у зв`язку із чим остання не може створити належні умови для всебічного розвитку дітей, отримання ними освіти, не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Крім того, колегія суддів враховує, що відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав стосується лише тих випадків, коли дітям не виповнилося 18 років, при цьому на час розгляду даної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 19 повних років, та останній навчається у Одеському професійному ліцеї морського транспорту за спеціальністю «Провідник пасажирського вагону», а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через два місяці виповниться 18 років.

Таким чином, враховуючи вказане а також те, що Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради не доведено існування безпосередньої загрози для життя або здоров`я дітей, не надано доказів психічного розладу у матері дітей ОСОБА_2 , приймаючи до уваги бажання дітей проживати виключно разом з батьками, а також факт офіційного працевлаштування ОСОБА_1 , покращення умов проживання у квартирі, де мешкає родина, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відібрання дітей в батьків, передбачених ч.1 ст.170 СК України.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 квітня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе