КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 752/4079/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Мазур Ю.Ю.
Номер провадження: 22-ц/824/543/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року в Голосіївський районний суд міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті», товариство, кредитор, позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, позичальник. боржник) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 19 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50008589, відповідно до якого, позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 286 335,16 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 35 150,40 доларів США, строком на 60 місяців.

Також, позивачем було надано відповідачу додатковий кредит у сумі 99 680,55 грн., що на дату укладення договору еквівалентно 12 236,75 доларів США, строком на 60 місяців.

Позивач вказав, що станом на 02 березня 2016 року сума заборгованості за кредитом, за виключенням за щомісячними платежами, становить еквівалент в гривні 17 822,50 доларів США. Курс станом на 01 березня 2016 року складав 27,08 грн. за 1 долар США.

Посилаючись на вказані обставини, товариство просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 , відповідно до Кредитного договору № 50008589 від 19 квітня 2013 на загальну суму 682 152,44 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Фольксваген, модель СС, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб.см., рік випуску 2013, згідно договору застави транспортного засобу № 50008589 від 25 квітня 2013 року, шляхом його реалізації на публічних торгах, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»; стягнути з відповідача судові витрати.

В подальшому, у листопаді 2019 року від ТОВ «Порше Мобіліті» надійшла заява про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, у якій зазначено, що станом на 14 листопада 2019 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем за несплаченими простроченими щомісячними платежами в повернення кредиту та сплати відсотків за його користування за договором, на загальну суму 57 284,82 грн. Тому, просило стягнути з відповідача основну суму заборгованості за кредитним договором № 50008589 від 19 квітня 2013 року у розмірі 433 945,54 грн., заборгованість за додатковим кредитом у розмірі 177 244,70 грн., штраф у розмірі 60 331,68 грн., 3% річних за кредитом у розмірі 4 9523,80 грн., 3% річних за додатковим кредитом у розмірі 15 700,92 грн., інфляційні втрати за кредитом у розмірі 199 260,39 грн. та інфляційні втрати за Додатковим кредитом у розмірі 53 347,79 грн., а загалом - 989 354,82 грн.; стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 рокупозов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за кредитним договором № 50008589 від 19 квітня 2013 року у розмірі 433 945,54 грн.; заборгованість за додатковим кредитом - у розмірі 177 244,70 грн.; штраф - у розмірі 60 331,68 грн.; 3% річних за кредитом - у розмірі 49 523,80 грн.; 3% річних за додатковим кредитом - у розмірі 15 700,92 грн.; інфляційні втрати за кредитом - у розмірі 199 260,39 грн. та інфляційні втрати за додатковим кредитом - у розмірі 53 347,79 грн., а загалом - 989 354,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судові витрати, що пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 12 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір в розмірі 14 840,33 грн.

Не погоджуючись із заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про скасування заочного рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року залишено без задоволення.

В подальшому, ОСОБА_1 оскаржила заочне рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин. що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 заперечує наявність заборгованості за кредитом та додатковим кредитом у визначеному судом розмірі.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення інфляційних витрат за зобов`язаннями в еквіваленті іноземної валюти.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Порше Мобіліті» - адвокат Здоренко В.Є., проти доводів апеляційної скарги заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Липський В.І., апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» - адвокат Здоренко В.Є., проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, так як вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року зміні в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу,виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 50008589, відповідно до умов якого, Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 286 335,16 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 35 150,40 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель СC, кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2013, а відповідач зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору (том. 1 а.с. 14-22).

Також, позивачем було надано відповідачу Додатковий кредит у сумі 99 680,55 грн., що є еквівалентом 12 236,75 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору .

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві від 27 червня 2014 року, ОСОБА_4 укладено шлюб з ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 (том 1 а.с. 69).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 ЦК України).

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів позичальником.

За правилами ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з п. 1.6. кредитного договору № 50008589 від 19 квітня 2013 року, виконання зобов`язання ОСОБА_2 за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50008589 від 25 квітня 2013 року, за умовами якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позичальником було передано у заставу автомобіль марки VW, модель СС, кузов № НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2013, державний НОМЕР_5 .

Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому, позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених кредитором рахунків у гривні; при цьому, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

У п. п. 1.4.2, 2.4, 2.5 кредитного договору вказано, що повернення кредиту/додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого кредитором. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Пунктом 3.2.1. кредитного договору визначено, що у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше (один) календарний місяць, кредитор має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору.

За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1. ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (п. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до п. 3.1 Договору, позичальник має право в будь-який час повернути достроково кредит та додатковий кредит у повному обсязі або у частині. У випадку часткового дострокового повернення кредиту, кредитор складає новий Графік погашення кредиту з урахуванням достроково повернутої суми кредиту. Такий Графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника на підставі нового Графіка погашення кредиту.

Звертаючись до суду із даним позовом, ТОВ «Порше Мобіліті» зазначило, що відповідачем було здійснено переплати по кредитному договору (у серпні 2013 року та березні 2014 року), у зв`язку з чим товариством було сформовано новий Графік погашення кредиту з урахуванням здійснених переплат, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до нового Графіку погашення кредиту, ОСОБА_1 здійснила платежі за період з серпня 2013 року по червень 2015 року, тим самим погодивши новий Графік .

Разом з тим, позивач зазначив, що з липня 2015 року, відповідач фактично припинила виконувати взяті на себе зобов`язання за договором, припинивши сплачувати щомісячні платежі в повернення кредиту та Додаткового кредиту.

Так, станом на 05 жовтня 2015 року та дату звернення з позовом відповідач не сплатила строкові щомісячні платежі з повернення кредиту та додаткового кредиту і сплати відсотків за його користування, а саме, щомісячного платежу за:

липень 2015 року у розмірі 14 151,09 грн., відповідно до рахунку № 00271828 від 03 липня 2015 року, строк виконання зобов`язання не пізніше 15 липня 2015 року (том 1 а.с. 36);

серпень 2015 року у розмірі 14 199,55 грн., відповідно до рахунку № 00277229 від 03 серпня 2015 року строк виконання зобов`язання не пізніше 15 серпня 2015 року (том 1 а.с. 37);

вересень 2015 року у розмірі 14 709,73 грн., відповідно до рахунку № 00282257 від 02 вересня 2015 року строк виконання зобов`язання не пізніше 15 вересня 2015 року (том 1 а.с. 38);

жовтень 2015 року у розмірі 14 224,45 грн., відповідно до рахунку № 00287292 від 05 жовтня 2015 року строк виконання зобов`язання не пізніше 15 жовтня 2015 року (том 1 а.с. 39.

Таким чином, колегія суддів вважає. що Голосіївський районний суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку про те, що станом на 14 листопада 2019 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем за несплаченими простроченими щомісячними платежами з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування за кредитним договором на загальну суму 57 284,82 грн.

Згідно з п. 3.3. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредитору у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується кредитором і вказується у повідомленні) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб).

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50008589 від 05 жовтня 2015 року з вимогою повернути суму кредиту (том 1 а.с. 33-34).

Зазначена вимога була отримана відповідачем 18 січня 2016 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням (том 1 а.с. 35).

Згідно з вимогою протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання цієї вимоги (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання вимоги (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб) відповідач зобов`язана повернути суму кредиту та сплатити заборгованість. Також, зазначено, що якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати її відправлення.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем вимога була отримана 18 січня 2016 року, останнім днем повернення залишку суми кредиту та сплати простроченої заборгованості є 17 лютого 2016 року.

Однак, у встановлені строки відповідач заборгованість не сплатила, залишок суми кредиту не повернула. Доказів на підтвердження виконання вимоги ТОВ «Порше Мозбіліті» вих. № 50008589 від 05 жовтня 2015 року у встановлений строк, відповідач суду не надала.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату складання вимоги (05 жовтня 2015 року) і на дату складання позовної заяви (14 листопада 2019 року), залишок неповернутої суми кредиту за кредитним договором, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами за липень-жовтень 2015 року, яка підлягала поверненню, становив еквівалент у гривні 17 822,50 доларів США.

Обмінний курсу валют банку ПАТ «Креді Агріколь Банк» на день, що передував дню складання вимоги становив 21,134 грн./дол. США, що підтверджується копією довідки щодо курсів валют за жовтень 2015 року (том 1 а.с. 143).

Отже, станом на 05 жовтня 2015 року (дата складання вимоги) та на 14 листопада 2019 року (дата звернення з позовом), залишок неповернутої суми кредиту становив: 376 660,72 грн. (17 822,50 х 21,134 = 376 660,72 грн.).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що загальна сума заборгованості зі сплати кредиту та процентів за його користуванням за договором станом на дату складання позовної заяви становить 433 945,54 грн.(57 284,82 + 376 660,72 = 433 945,54 грн.).

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що станом на 14 листопада 2019 року, відповідач порушила зобов`язання зі сплати щомісячних платежів з повернення додаткового кредиту, не здійснивши такі платежі:

- часткова несплата щомісячного платежу за липень 2015 року у розмірі 4 028,11 грн., відповідно до рахунку № 00271828 від 03 липня 2015 року;

- несплата щомісячного платежу за:

серпень 2015 року у розмірі 4 388,18 грн., відповідно до рахунку № 00277229 від 03 серпня 2015 року;

вересень 2015 року у розмірі 4 494,04 грн., відповідно до рахунку № 00282257 від 02 вересня 2015 року;

жовтень 2015 року у розмірі 4 345,78 грн., відповідно до рахунку № 00287292 від 05 жовтня 2015 року.

листопад 2015 року у розмірі 4 731,55 грн., відповідно до рахунку № 00292711 від 02 листопада 2014 року.

грудень 2015 року у розмірі 4 739,77 грн., відповідно до рахунку № 00297538 від 04 грудня 2015 року;

січень 2016 року у розмірі 4 893,99 грн., відповідно до рахунку № 00300884 від 06 січня 2016 року;

лютий 2016 року у розмірі 5 236,37 грн., відповідно до рахунку № 00305665 від 02 лютого 2016 року;

березень 2016 року у розмірі 5 380,31 грн., відповідно до рахунку № 00309457 від 04 березня 2016 року;

квітень 2016 року у розмірі 5 318,41 грн., відповідно до рахунку № 00313021 від 05 квітня 2016 року;

травень 2016 року у розмірі 5 165,43 грн., відповідно до рахунку № 00316793 від 06 травня 2016 року;

червень 2016 року у розмірі 5 153,09 грн., відповідно до рахунку № 00320299 від 03 червня 2016 року;

липень 2016 року у розмірі 5 102,71 грн., відповідно до рахунку № 00323368 від 05 липня 2016 року;

серпень 2016 року у розмірі 5 102,91 грн., відповідно до рахунку № 00326740 від 02 серпня 2016 року;

вересень 2016 року у розмірі 5 346,38 грн., відповідно до рахунку № 00331867 від 01 вересня 2016 року;

жовтень 2016 року у розмірі 5 331,78 грн., відповідно до рахунку № 00335371 від 03 жовтня 2016 року;

листопад 2016 року у розмірі 5 246,03 грн., відповідно до рахунку № 00339812 від 01 листопада 2016 року;

грудень 2016 року у розмірі 5 255,70 грн., відповідно до рахунку № 00343035 від 01 грудня 2016 року;

січень 2017 року у розмірі 5 500,60 грн., відповідно до рахунку № 00346549 від 05 січня 2017 року;

лютий 2017 року у розмірі 5 568,46 грн., відповідно до рахунку № 00350404 від 01 лютого 2017 року;

березень 2017 року у розмірі 5 586,97 грн., відповідно до рахунку № 00353834 від 01 березня 2017 року;

квітень 2017 року у розмірі 5 556,12 грн., відповідно до рахунку № 00357762 від 03 квітня 2017 року;

травень 2017 року у розмірі 5 459,48 грн., відповідно до рахунку № 00360898 від 03 травня 2017 року;

червень 2017 року у розмірі 5 410,13 грн., відповідно до рахунку № 00364045 від 01 червня 2017 року;

липень 2017 року у розмірі 5 352,55 грн., відповідно до рахунку № 00367067 від 03 липня 2017 року;

серпень 2017 року у розмірі 5 315,54 грн., відповідно до рахунку № 00370018 від 01 серпня 2017 року;

вересень 2017 року у розмірі 5 282,22 грн., відповідно до рахунку № 00373137 від 01 вересня 2017 року;

жовтень 2017 року у розмірі 5 463,38 грн., відповідно до рахунку № 00376143 від 02 жовтня 2017 року;

листопад 2017 року у розмірі 5 521,37 грн., відповідно до рахунку № 00379252 від 01 листопада 2017 року;

грудень 2017 року у розмірі 5 583,47 грн., відповідно до рахунку № 00382335 від 01 грудня 2017 року;

січень 2018 року у розмірі 5 761,75 грн., відповідно до рахунку № 00384957 від 03 січня 2018 року;

лютий 2018 року у розмірі 5 714,46 грн., відповідно до рахунку № 00387744 від 01 лютого 2018 року;

березень 2018 року у розмірі 5 510,27 грн., відповідно до рахунку № 00391395 від 01 березня 2018 року;

квітень 2018 року у розмірі 5 397,39 грн., відповідно до рахунку № 00394741 від 02 квітня 2018 року.

Таким чином, станом на момент звернення з позовом (14 листопада 2019 року), у відповідача існувала заборгованість за несплаченими платежами за додатковим кредитом на загальну суму 177 244,70 грн.

Пунктом 3 ч. 1. ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання відповідно до ст. 549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3., за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1., позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 20% (двадцяти відсотків) від суми кредиту.

Оскільки, впродовж 30 днів з дати отримання вимоги про повернення кредиту залишок суми кредиту позивачу не повернутий, а прострочена заборгованість не сплачена, відповідач не виконала свої зобов`язання згідно з п. 3.3. кредитного договору.

Виходячи з того, що сума кредиту при укладенні договору становила 286 335,16 грн., розмір штрафу розраховується таким чином: 286335,16 х 20% та становить: 57 267,03 грн.

Аналізуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з розрахунками Голосіївського районного суду міста Києва та вважає, що розмір штрафу за порушення відповідачем вимог п. 3.3. договору на підставі п. 8.2. кредитного договору становить 57 267,03 грн.

У п. 8.3. договору вказано, що за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 договору, відповідач сплачує позивачеві штраф у еквіваленті: еквівалент 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу).

Судом встановлено, що ТОВ «Порше Мобіліті» було направлено, окрім інших, такі листи-вимоги щодо сплати заборгованості за кредитом від: 04 серпня 2015 року, 17 серпня 2015 року; 08 вересня 2015 року; 18 вересня 2015 року; 05 жовтня 2015 року, які містяться в матеріалах справи.

Через порушення відповідачем своїх зобов`язань, відповідно до п. 8.3. договору, товариством були застосовані штрафні санкції, зокрема: нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура № 00279121 від 04 серпня 2015 року, сума штрафної санкції складає 537,87 грн.; нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура № 00280234 від 17 серпня 2015 року, сума штрафної санкції складає 605,23 грн.; нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура № 00284272 від 08 вересня 2015 року, сума штрафної санкції складає 897,31 грн.; нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура № 00285107 від 18 вересня 2015 року, сума штрафної санкції складає 748,00 грн., нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура № 00289051 від 05 жовтня 2015 року, сума штрафної санкції складає 276,24 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до п. 8.3. договору за порушення своїх зобов`язань відповідач зобов`язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 3 064,65 грн.

Отже, загальна сума штрафних санкцій за договором становить 60 331,68 грн. (57267,03 + 3064,65 = 60331,68 грн.).

Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Суд першої інстанції зауважив, що правомірність нарахування та стягнення інфляційних втрат на зафіксовані прострочені щомісячні платежі в гривні в повернення кредиту, додаткового кредиту та залишку суми кредиту узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 219/9911/16-ц, в якій Суд касаційної інстанції вказав: «…Доводи касаційної скарги, що згідно графіку погашення кредиту сума щомісячного платежу встановлена у доларах США, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості немає спростовуються умовами укладених між сторонами договорів та матеріалами справи, з яких вбачається, що згідно з умовами кредитування позивач щомісячно виставляв рахунки у гривні з обчисленням щомісячного платежу у еквіваленті до іноземної валюти - долару США на момент виставлення рахунку, вказані рахунки, визначені у гривні не були своєчасно сплачені та знецінились внаслідок інфляційних процесів…».

З матеріалів справи вбачається, що інфляційні витрати були нараховані виключно на рахунки в українських гривнях, які не були сплачені до 15-го числа відповідного місяця, як це встановлено в п. 1.4.2 договору та визначено Графіком погашення кредиту.

Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань зі сплати щомісячних платежів по кредиту та повернення залишку суми кредиту, складає 49 523,80 грн., що підтверджується розрахунками, наданими позивачем до суду першої інстанції.

Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за додатковим кредитом, складає 15 700,92 грн.

Загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитом, складає 199 260,39 грн.

Загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за додатковим кредитом, складає 53 347,79 грн.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 50008589 від 19 квітня 2013 року, що складається з основної суми заборгованості, заборгованості за додатковим кредитом, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за кредитом та додатковим кредитом станом на 14 листопада 2019 року (дата складання позовної заяви) становить 989 354,82 грн.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неправильність розрахунків заборгованості за кредитом та додатковим кредитом, а також на помилковість висновків суду першої інстанції щодо стягнення інфляційних витрат за зобов`язаннями в еквіваленті іноземної валюти, колегією суддів до уваги не приймаються, так як вони ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом положень закону та кредитного договору.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Голосіївського районного суду міста Києва, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, заочне рішення суду Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» слід залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн. підлягає зміні, з таких підстав.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, додаткову угоду № 8 від 09 січня 2013 року до договору про на надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, додаткову угоду № 224 від 10 серпня 2015 року до договору про на надання юридичних послуг № 24/2010 від 15 жовтня 2010 року, заявку № 458 від 02 березня 2016 року, рахунок-фактуру № 406 від 21 березня 2016 року, Акт № 404 від 21 березня 2016 року та платіжні доручення № 50008173 від 07 квітня 2016 року на суму 12 000,00 грн., договір про надання правової допомоги від 24 травня 2021 року.

Враховуючи критерії співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної роботи, колегія суддів вважає зазначений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а тому підлягає зменшенню до 6 000 грн.

Аналізуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року необхідно змінити в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн., в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, так як доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року змінити в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974, місцезнаходження: проспект Павла Тичини, 1В, м. Київ, 02152) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

В решті, рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар