Провадження № 2/712/370/23
Справа № 712/4962/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвокатів ЧАКАЛОВА А.К., ДЖИРМИ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа: Соснівський відділ державної виконавчої служби у міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: м. Черкаси, проспект Хіміків 50) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, посилаючись на те, що 20 липня 2006 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 909.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрацій народжень 25 жовтня 2006 року зроблено відповідний актовий запис № 1194, в якому позивач ОСОБА_5 записаний батьком.

14 березня 2016 року Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси справа № 712/1658/16ц шлюб між ними було розірвано.

14 грудня 2017 року Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси справа № 712/3132/17 з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1,4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

До 13.03.2022 року дитина ОСОБА_4 знаходилась на утриманні відповідачки.

13.03.2022 року відповідачка не бажала далі утримувати сина та відправила ОСОБА_4 на постійне місце проживання до позивача, а саме до Чехії (Чеська Республіка).

А відтак саме з 13.03.2022 року дитина ОСОБА_4 перетнула кордон України, 16.03.2022 року отримала відмітку поліції в Чехії та по даний час проживає разом з позивачем в Чехії і перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивача, закінчила 9 клас в Чехії та отримала відповідний Атестат; знаходиться на повному медичному страхуванні разом з батьком як член сім`ї; зарахована на навчання, термін навчання 4 роки до 2026 року включно, спеціальність інженер.

У зв`язку з цим просить, припинити стягненняз нього аліментівна утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі Виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 року у справі № 712/3132/17, починаючи з дати подачі позову; визнати Виконавчий лист№ 712/3132/17, виданий 25.01.2018 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів, в розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню; звільнитиОСОБА_5 від сплати заборгованості по аліментамна утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі Виконавчого листаСоснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 року у справі № 712/3132/17 з 13.03.2022 року.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 серпня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні адвокат позивача Чакалов А.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Адвокат відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, у вирішення спору поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2006 року по 14 березня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини всіх видів доходу.

При цьому, позивач вказує, що до 13.03.2022 року дитина ОСОБА_4 знаходилась на утриманні відповідачки. 13.03.2022 року відповідачка не бажала далі утримувати сина та відправила ОСОБА_4 на постійне місце проживання до позивача, а саме до Чехії (Чеська Республіка). А відтак саме з 13.03.2022 року дитина ОСОБА_4 перетнула кордон України, 16.03.2022 року отримала відмітку поліції в Чехії та по даний час проживає разом з позивачем в Чехії і перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивача, закінчила 9 клас в Чехії та отримала відповідний Атестат; знаходиться на повному медичному страхуванні разом з батьком як член сім`ї; зарахована на навчання, термін навчання 4 роки до 2026 року включно, спеціальність інженер.

Вважає, що дані обставини є підставою для припинення стягнення з нього аліментів.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно зі ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що суд може за передбачених статтею 197 Сімейного кодексу України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання проте, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Частина перша статті 192 СК України, передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину чи, за рішенням суду, після стягнення аліментів з батька, місце проживання дитини визначено саме з платником аліментів (батьком дитини).

У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Разом з тим, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно розрахунку заборгованості по ВП №56036174, наданого до суду адвокатом відповідача, станом на 24 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_5 по аліментам на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 року у справі № 712/3132/17 становить 84 911,16 грн. Вказана заборгованість утворилась в період з вересня 2019 року по квітень 2023 року, тобто ще до виїзду спільного сина сторін за кордон.

Відповідач у своїх письмових поясненнях посилається на те, що у зв`язку з тим, щоб уникнути сплати боргу в значному розмірі та відповідальності за несплату аліментів, позивач скористався ситуацією в Україні, та ту обставину, що син рятуючи своє життя знайшов тимчасового притулку у рідного батька, відразу звернувся до адвоката для того, щоб подати цей позов, не зважаючи на те, що ОСОБА_4 не мав намір постійно проживати з батьком. Ті умови, які створив батько і атмосферу стосунків спонукали сина виїхати від нього, як найшвидше, в підтвердження цього надано до суду копію пояснень сина - ОСОБА_4 , написаних власноруч та отриманих в електронному вигляді. Також в даному поясненні зазначено, що мама - ОСОБА_3 забезпечує сина всім необхідним. В даному поясненні ОСОБА_4 зазначив, що на даний час з липня 2022 року проживає в місті Геттінген, Німеччина, що підтверджується Посвідкою на проживання, виданою 18.07.2022 року, яка додано також до матеріалів справи.

Відповідно Довідки від 06.09.2022 року, видної Школою професійної освіти II м. Геттінген (школа початкової освіти - Клас 1 Техніка) Ткаченко М в теперішній час навчається в класі BES1M з 25.08.2022 року по 05.07.2023 року. Зважаючи на викладене, в період навчального процесу, прибути ОСОБА_4 до України є неможливим. Лише в період канікул з 22.03.2023 року по 06.04.2023 року ОСОБА_4 приїздив до України де отримав новий закордонний паспорт в зв`язку з закінченням терміну дії попереднього, що підтверджено копією його закордонного паспорту.

Отже, з огляду на додані відповідачкою документи вбачається, що на час звернення позивача з даним позовом дитина не проживала разом з батьком. Позивачем же жодних доказів того, що син проживає разом з ним та знаходиться на його утримання суду не надано.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів з позивача, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13, 200, 206, 259,263-265,268,430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 12 травня 2023 року.