Дата документу 24.05.2023 Справа № 332/2419/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 332/2419/22 Головуючий у 1 інстанції: Ретинська Ю.І.
№ 22-ц/807/718/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Працевитого Геннадія Олександровича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 в особі адвоката Працевитого Г.О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 24.01.2006 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 30.09.2022 ОСОБА_4 стала повнолітньою, однак продовжує навчання на І курсі Київського університету імені Бориса Грінченка на факультеті образотворчого мистецтва і дизайну денної форми навчання, в зв`язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно утримувати себе. 25.08.2022 Позивачка сплатила перший платіж за навчання в розмірі 16777,00 грн., а також за гуртожиток в розмірі 3250,00 грн. В добровільному порядку відповідач не допомагає донці, не зважаючи на те, що він може надавати їй матеріальну допомогу.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку або до закінчення навчання - у зв`язку х тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.10.2022 року до досягнення нею 23 років.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір розміром 992 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі адвоката Працевитого Г.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим. З цих підстав просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначені пояснення відповідача, як і його ставлення до оскаржуваного судового рішення, яке він вважає законним та обґрунтованим, зумовлюють ту обставину, що оскаржуване судове рішення судовою колегією не перевіряється на предмет його невідповідності закону в частині задоволеної частини позовних вимог. Тож судова колегія виходить з того, що в цій частині позов відповідачем визнаний та він погодився з судовим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.11.2022 №6120_04-47 (а.с. 24).

Позивачка та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04.11.2022 №6119_04-47 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного держаного демографічного реєстру від 08.12.2018 №43393-2018 (а.с. 25, 12-13).

Відповідно до довідки від 30.09.2022 №2-228/22 ОСОБА_4 є студенткою Факультету образотворчого мистецтва і дизайну Київського університету імені Бориса Грінченка і навчається на І курсі денної форми навчання за спеціальністю «022 Дизайн» (а.с. 14). Крім того, даний факт відповідачем не оспорювався.

ОСОБА_1 25.08.2022 сплачено кошти за навчання за 1 курс, 1 семестр в розмірі 16 774,00 грн. та 16.09.2022 кошти за додаткову освітню послугу в розмірі 3250,00 грн. на рахунок Київського університету імені Бориса Грінченка Національного авіаційного університету, що підтверджується квитанціями від 25.08.2022 №24 та від 16.09.2022 №9281-4575-5571-3677 (а.с. 15,16).

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції, зважаючи на подану відповідачем заяву про часткове визнання позову (просив суд визначити розмір аліментів на утримання його повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу)), врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_4 на період її навчання, саме в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку ( доходу), яка визнана відповідачем, щомісячно, починаючи з 12.10.2022 до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, відповідно до статті 199 СК України підставами виникнення аліментного зобов`язання між батьками та їх повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання після досягнення повноліття і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги є сукупність таких юридичних фактів: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років; 3) потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; 4) наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу.

Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідній і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов`язання пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.

Крім того, ст. .200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Посилання позивачки у апеляційній скарзі на те, що у неї є відомості про те, що відповідач офіційно працевлаштований у АТ «Мотор Січ» на посаді провідного інженеру з приблизною заробітною платою 20 000,00 грн, не підтверджені належними та допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

До того ж розмір допомоги визначається не рівнем доходів батьків, доцільністю а потребою у таких витратах повнолітньої дитини.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_4 на період її навчання, саме в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, яка визнана відповідачем, щомісячно, починаючи з 12.10.2022 до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Працевитого Геннадія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2022 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено24 травня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков