Справа № 303/799/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Мацунича М. В.,

з участю секретаря судового засідання Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Глагола Галина Петрівна, до Господарського товариства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю завод «Флекстронік ТЗОВ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Закарпатський обласний центр зайнятості, про визнання трудового договору неукладеним, скасування наказів та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Глагола Галина Петрівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року, ухвалене суддею Костем В. В.,

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Глагола Г.П., звернулася до суду з позовом до Господарського товариства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю завод «Флекстронік ТЗОВ» (далі завод «ФЛЕКСТРОНІКС ТЗОВ», завод), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Закарпатський обласний центр зайнятості, про визнання трудового договору неукладеним, скасування наказів та стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтувала тим, що після звільнення 08.02.2021 з управління соціального захисту населення районної державної адміністрації, вона стала на облік як безробітна у Воловецькій районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості, де починаючи з 22 березня 2021 року отримувала допомогу по безробіттю.

10 червня 2021 року вона звернулася до заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з приводу свого працевлаштування на роботу, де підписала відповідну заяву про прийом на роботу, інструкцію з охорони праці та інші документи, однак після ознайомлення з режимом роботи, категорично відмовилася від таких умов праці і того ж дня засобами поштового зв`язку направила відповідачу заяву про скасування своєї заяви про прийняття на роботу. Зважаючи на відкликання нею своєї заяви про прийом на роботу, не ознайомлення з наказом про прийняття на роботу і його підписання, а також знаходженням у неї трудової книжки, вважала, що вона не є працевлаштованою на цьому заводі.

Наступного ж дня, тобто 11.06.2021, вона повідомила свого кар`єрного радника Воловецької районної філії Закарпатського ОЦЗ Грубінь М.М. про зазначені вище обставини і продовжила надалі залишатися на обліку як безробітна.

Однак 08 липня 2021 року у центрі зайнятості її повідомили про те, що відповідно до звітності заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вона перебуває у трудових відносинах із цим товариством. Із метою врегулювання непорозуміння вона повторно направила керівнику заводу заяву щодо не укладення трудового договору через відсутність її волевиявлення.

Крім того, вона 14.06.2021 і 08.07.2021 зверталася з заявами до управління Держпраці в Закарпатській області щодо проведення перевірки з дотримання заводом «ФЛЕКСТРОНІКС ТЗОВ» трудового законодавства.

Зазначала, що 04 серпня 2021 року комісією Воловецької районної філії Закарпатського ОЦЗ було проведено розслідування страхового випадку та складено акт № 15 від 04.08.2021, з якого вбачається, що листом № 187 від 29.06.2021 заводу підтверджено її працевлаштування, протоколом засідання цієї ж комісії від 07.07.2021 направлено запит в юридичний відділ обласного центру зайнятості, де на підставі відповіді вирішено припинити її реєстрацію як безробітної з 10.06.2021, тобто з дня початку її зайнятості, та зобов`язано її повернути 7 118,74 грн неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю за період з 10.06.2021 по 20.07.2021.

Звертала увагу і на те, що 10 серпня 2021 року від відповідача їй надійшов лист з повідомленням про триваючі трудові відносини з заводом із 10.06.2021 та рекомендовано вийти на роботу, оскільки в протилежному разі її буде звільнено з роботи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ за прогул.

Також нею було подано до правоохоронних органів заяву про грубе порушення її трудових прав за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 173 КК України, де її представниця - адвокатка Глагола Г.П. під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, на підставі поданої 30.11.2021 зави, довідалася про існування наказу відповідача за № 4836-ОС від 17.09.2021 про її звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на наведені вище обставини просила суд: 1) визнання трудовий договір між нею та ТОВ Завод «Флекстронікс ТЗОВ» таким, що не є укладеним; 2) визнати неправомірним та скасувати наказ № 3031-ОС від 10.06.2021 про прийняття її на роботу; 3) визнати неправомірним та скасувати наказ № 4836-ОС від 17.09.2021 про звільнення її з роботи; 4) стягнути з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн; 5) стягнути з ТОВ Завод «Флекстронікс ТЗОВ» 10 000,00 гривень.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року у задоволенні цього позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із цим рішенням суду позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Глагола Г.П., подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Скарга загалом мотивована тими же доводами, які наведені в позовній заяві та яким судом не було надано належної оцінки, а також тим, що суд безпідставно розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження та необґрунтовано констатував про обрання нею неналежного способу захисту своїх порушених прав.

Зазначала і про хибність висновків суду першої інстанції, що факт укладення трудового договору посвідчує видача наказу про прийом на роботу. Також не є законним наказ і про її звільнення з роботи аж 17.09.2021 та про який вона довідалася лише з матеріалів кримінального провадження. Отже, оскільки трудовий договір не був укладений, то і прогулу понад три місяці не могло бути через відсутність трудових відносин між нею і роботодавцем.

Указувала, що трудовий договір є двостороннім правочином, а тому односторонні дії роботодавця (видача і підпис наказів про прийом на роботу, нарахування і невиплата заробітної плати, видача наказів про звільнення) не є дійсними і підлягають скасуванню.

З огляду на наведені вище обставини просила оскаржене рішення суду скасувати, а її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13 травня 2022 року цю справу знято з апеляційного розгляду та повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2022 року доповнено резолютивну частину рішення цього ж суду від 22.03.2022 такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 3 969,60 грн судового збору».

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 відповідач ТОВ Завод «Флекстронікс ТЗОВ», в інтересах якого діє представник адвокат Митровка Я.В., посилався її безпідставність і надуманість.

Зазначав, що ОСОБА_1 помилково стверджує про момент виникнення трудових правовідносин із фактом ознайомлення працівника з наказом про прийняття на роботу, адже працівник може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

У цих спірних правовідносинах трудовий договір не укладався в письмовій формі, тобто шляхом підписання окремо підготовленого проекту договору обома сторонами, де би були прописані умови праці, права та обов`язки сторін, режим роботи, відповідальність тощо. Звертав увагу і на зміст ч. 1 ст. 29 КЗпПУ, за якою тільки в укладеному трудовому договорі роботодавець учиняє дії: щодо роз`яснення працівникові його прав і обов`язків, під розпис ознайомлює з умовами праці; ознайомлює з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначає працівникові робоче місце; інструктує з питань техніки безпеки, протипожежної охорони тощо, що і було зроблено по відношенню до ОСОБА_1 , а відтак між сторонами був укладений трудовий договір незважаючи на те, що позивачка відмовилася від ознайомлення з наказом про прийняття на роботу.

Посилався і не безпідставне ототожнення апелянткою трудового договору з правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, його загальні умови чинності та правові наслідки його недійсності.

Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У судовому засіданні представниця позивачки (апелянтки) ОСОБА_1 адвокатеса Глагола Г.П. апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у ній, просила таку задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Представник відповідача ТОВ Завод «Флекстронікс ТЗОВ» - адвокат Митровка Я.В. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив із підстав наведених у відзиві на неї, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду як законне та обґрунтоване без змін.

Представник третьої особи Закарпатського обласного центру зайнятості у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а тому, на переконання колегії суддів і відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що відповідно до відомостей із трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 09.03.2021 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а 03.08.2021 - припинено їй виплату допомоги по безробіттю в порядку, передбаченому п. 8 ч. 1 ст. 31 цього ж Закону (а.с.21).

10 червня 2021 ОСОБА_1 подала генеральному директору ГТ у формі ТОВ Завод «Флекстронікс ТзОВ» Матею Міклошу заяву про прийняття її на роботу з 10.06.2021 на посаду молодшого контролера якості у відділ забезпечення якості (а.с.29).

Також із матеріалів справи видно, що позивачка під розпис ознайомлена з правилами трудового розпорядку, з умовами праці згодна, вступний інструктаж із техніки безпеки, пожежної безпеки з нею проведено та нею отримано (а.с.30).

Наказом № 3031-ОС від 10.06.2021 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 10 червня 2021 року у відділ забезпечення якості МЕСН на посаду молодшого контролера якості (а.с.33).

З комісійного акту ТОВ Завод «Флекстронікс ТзОВ» від 10.06.2021 вбачається, що позивачка прийнята на роботу 10.06.2021, була ознайомлена з умовами праці 10.06.2021 під час уступного інструктажу, однак із наказом про прийняття на роботу не ознайомилась і не з`явилася у відділ кадрів підприємства на вимогу (а.с.34).

Із заяви ОСОБА_1 адресованої ТОВ Завод «Флекстронікс ТзОВ» датованою нею 10.06.2021 і зданою засобами поштового зв`язку лише 17.06.2021 слідує, що вона просить скасувати її заяву про прийняття на роботу від 10.06.2021 у зв`язку з неприйнятними умовами праці, порушення прав працівника та вважає трудову угоду неукладеною (а.с.31,32).

14.06.2021 та 08.07.2021 ОСОБА_1 направлено начальнику управління Держпраці у Закарпатській області звернення щодо вирішення питання порушення її трудових прав при влаштуванні на роботу до ТОВ Завод «Флекстронікс ТзОВ» (а.с.35-37). Як наслідок, листом від 30.07.2021 № 07-04/4678 управління Держпраці у Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 , що у відповідача було проведено інспекційне відвідування та встановлено, що вона прийнята з 10.06.2021 на роботу і того ж дня було доставлене відповідне повідомлення про прийняття на роботу до районного рівня 3300 Західного МУ ДПС по роботі з ВПП. Позивачку було ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, з умовами праці та проведено вступні інструктажі з техніки безпеки і пожежної безпеки. Адміністрація товариства 24.06.2021 отримала заяву про скасування зави про прийняття на роботу від 10.06.2021. Згідно з зарплатною відомістю від 18.06.2021 та від 07.07.2021 була нарахована їй заробітна плата за червень 2021 року, відповідно, 720 грн і 4,50 гривень. Правові підстави для вжиття заходів реагування на звернення ОСОБА_1 від 14.06.2021 та від 08.07.2021 є відсутні (а.с.41).

29 червня 2021 року менеджером з персоналу ТОВ Заводу «Флекстронікс ТзОВ» ОСОБА_2 надіслано до Воловецької філії Закарпатського обласного центру зайнятості повідомлення за № 187к про те, що 10.06.2021 ОСОБА_1 уступила в трудові відносини з заводом «Флекстронікс ТзОВ», які тривають, оскільки її було допущено до роботи на підставі її заяви про прийом на роботу і проведеного інструктажу, однак працівниця ОСОБА_1 24.06.2021 подала заяву про відміну працевлаштування. Водночас висловлено прохання посприяти з`явленню ОСОБА_1 на підприємство для вирішення питання подальшого її працевлаштування з одночасним підтвердженням про припинення їй виплати по безробіттю через працевлаштування (а.с.38).

Із Акту № 15 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Воловецької районної філії Закарпатського ОЦЗ від 04.08.2021 видно, що з 10.06.2021 слід припинити реєстрацію як безробітної ОСОБА_1 у зв`язку з підтвердженням її працевлаштування та їй необхідно повернути на казначейський рахунок 7 118,74 грн виплачених як допомоги по безробіттю за період з 10.06.2021 по 20.07.2021 (а.с.39).

10 серпня 2021 року інспектором з кадрів Заводу «Флекстронікс ТзОВ» Шахайдою Ю.В., на лист ОСОБА_1 від 14.07.2021 за вх. № 547, повідомлено позивачку про визнання дійсними укладених між нею і товариством трудових відносин, які не суперечать трудовому законодавству, що підтверджується актом позапланової перевірки управління Держпраці в Закарпатській області, та необхідність її явки до відділу персоналу підприємства для вирішення питання її подальшого працевлаштування у строк до 20.08.2021, оскільки з 11 червня 2021 року роботодавець документує пропущені робочі дні як відсутність без поважних причин і може застосувати підставу для розірвання трудового договору, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП (а.с.44).

На підставі наказу № 4836-ос про припинення трудового договору (контракту) від 11.06.2021, дата складання 17.09.2021, ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого контролера якості за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.48).

Як видно з відомостей із Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 30.12.2021 за № 14117, у червні 2021 року ОСОБА_1 було нараховано 953,78 заробітної плати, з якої утримано 171,68 грн податку, дата прийняття на роботу 10 червня 2021 року (а.с.56).

06 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 173 КК України щодо порушення відносно ОСОБА_1 права на працю, номер кримінального провадження 0000798 (а.с.45).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Водночас КЗпП України є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що виникають у сфері трудового права, та визначає, зокрема основні трудові права громадянина, до яких і належить право на звернення до суду про вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України (тут і надалі КЗпПУ в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 23 КЗпП України передбачалось, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, установлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Отже, трудовий договір укладається у двох формах: усній та письмовій (пункти 1-7 ч.1 ст. 24 КЗпП України). Якщо укладається усний трудовий договір, то працівник повинен надати на це письмову згоду. Зазвичай така згода оформлюється у вигляді заяви про прийняття на роботу. Як при укладанні усного, так і письмового трудового договору видається наказ про прийняття на роботу та до податкового органу надсилається повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Із матеріалів цієї справи вбачається, що у даному випадку трудовий договір між сторонами не підлягав укладенню з обов`язковим додержанням його письмової форми. Як уже зазначалося вище, позивачка написала 10.06.2021 роботодавцю-відповідачу заяву про прийняття її з 10 червня 2021 року на роботу на посаду молодшого контролера якості у відділ забезпечення якості (МЕСН) і, як наслідок, цього ж дня було видано наказ № 3031-ОС про прийняття її на роботу, її під розпис було ознайомлено з правилами трудового розпорядку, з умовами праці, вступний інструктаж із техніки безпеки, пожежної безпеки з нею проведено й отримано, а також було надіслано до податкового органу відповідне повідомлення про прийняття ОСОБА_1 на роботу та навіть їй за червень 2021 року було нараховано 953,78 заробітної плати, з якої утримано 171,68 грн податку, що стверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 30.12.2021 за № 14117, виданих податковим органом. Сам по собі факт не ознайомлення під розпис із наказом про прийняття на роботу, де комісійним актом роботодавця від 10.06.2021 зафіксовано не з`явлення ОСОБА_1 до відділу кадрів на вимогу, не свідчить беззаперечно про не укладення даного трудового договору.

За таких обставин уважати трудовий договір між сторонами неукладеним немає.

Також матеріалами справи встановлено, що заява ОСОБА_1 про скасування її заяви про прийняття на роботу хоч і була датована 10.06.2021, однак відправлена засобами поштового зв`язку роботодавцю лише 17.06.2021 та одержана відповідачем тільки 24.06.2021, тобто через два тижні після прийняття позивачки на роботу, та наведене спростовує твердження ОСОБА_1 у позовній заяві про подання нею роботодавцю ще 10.06.2021 заяви про скасування своєї заяви.

З урахуванням викладеного також є відсутні підстави вважати неправомірним наказ про прийняття позивачки на роботу від 10.06.2021 за № 3031-ОС.

Окрім того, інспекційним відвідуванням відповідача, за зверненнями позивачки, управління Держпраці у Закарпатській області не виявило порушень трудового законодавства.

З огляду на наведене вище позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання трудового договору таким, що не є укладеним та визнання неправомірним і скасування наказу № 3031-ОС від 10.06.2021 про прийняття її на роботу задоволенню не підлягають, а відтак не підлягають задоволенню і похідні від них вимоги про визнання неправомірним і скасування наказу № 4836-ОС від 17.09.2021 про звільнення позивачки з роботи та стягнення з відповідача моральної шкоди.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами своїх вимог, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Натомість відповідачем доведено правомірність прийнятих ним оскаржених наказів.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги, як на підставу для скасування оскарженого рішення місцевого суду, про те, що суд необґрунтовано розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки ця трудова справа не підлягала обов`язковому її розгляду за правилами загального позовного провадження з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 19, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 274, ч. 6 ст. 279 ЦПК України.

Голослівними є посилання в апеляційній скарзі і на те, що трудовий договір є двостороннім правочином, а тому односторонні дії роботодавця (видача і підпис наказів про прийом на роботу, нарахування і невиплата заробітної плати, видача наказів про звільнення) не є дійсними і підлягають скасуванню, оскільки трудовий договір не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України і на трудові договори не поширюються норми законодавства щодо чинності правочину та правових наслідків недійсності правочину.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає також безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянтку - позивачку ОСОБА_1 , а зважаючи на те, що їй ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27.07.2022, зокрема було відстрочено сплату недоплаченої суми судового збору у розмірі 2 200 грн за подання цієї апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі (а.с.163-165), а відтак із неї на користь держави слід стягнути 2 200 грн недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Глагола Галина Петрівна, залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2 200 (дві тисячі двісті) гривень недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді