КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6604/21
Провадження № 2/552/31/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Дубовик І.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири в АДРЕСА_1 . 06 грудня 2017 року бабуся заповіла на випадок смерті все своє майно їй - ОСОБА_1 . Цей заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Гурою І.В. 29 вересня 2021 року її бабуся на випадок своєї смерті все своє майно заповіла соціальному працівнику - ОСОБА_4 . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б.. Вважає, що її права порушені та заповіт від 29 вересня 2021 року є недійсним. Вказує, що вона постійно піклувалася про бабусю, приносила ліки, продукти та інші необхідні їй речі. Оскільки вона проживала за іншою адресою і постійно знаходитися вдома у бабусі не мала змоги, тому остання 02 серпня 2017 року уклала договір про надання соціальних послуг, які надавала ОСОБА_4 28 вересня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. посвідчена довіреність, якою ОСОБА_5 доручає Коркішко В.М. вчиняти від її імені дії, а наступного дня склала на неї заповіт. Вказує, що це було зроблено всупереч ст.. 238 ЦК України. Також вказує, що волевиявлення спадкодавця на час складання заповіту не було вільним, не відповідало його внутрішній волі, оскільки на той час бабуся була в дуже хворобливому стані, це видно з її почерку на заповіті.

Просила суд визнати заповіт від 29 вересня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Жанною Борисівною, зареєстрований в реєстрі №1610, згідно якого ОСОБА_5 , на випадок своєї смерті, все своє майно, і все те, що їй належало - заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недійсним.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

04 січня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В поданому до суд відзиві відповідач зазначила, що позивач життям та здоров`ям бабусі не цікавилася. Як представник ОСОБА_5 в своїх інтересах чи в інтересах третіх осіб жодних правочинів з приводу розпорядження майном останньої не вчиняла та довіреністю від 28 вересня 2021 року, ОСОБА_5 не надавала їй повноважень розпоряджатися її майном. Також вказує, що за життя ОСОБА_5 будь-яких психічних розладів не мала. Позивачем не доведено наявності підстав вважати складений 29 вересня 2021 року заповіт недійсним.

Просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

13 січня 2022 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 11.07.2022 року позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав за їх безпідставністю та необґрунтованістю. Позивачем не надано жодного належного доказу, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Ж.Б. в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_5

06 грудня 2017 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гурою І.В. та яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 658.

02 серпня 2017 року між Територіальним центром соціального обслуговування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради та ОСОБА_5 укладено договір про надання соціальних послуг.

Додатковою угодою до Договору від 02 серпня 2017 року сторонами обумовлено найменування соціальних послуг, які будуть надаватися, а саме закупка та доставка продуктів, промтоварів, виклик лікаря, доставка ліків, допомога в оформленні документів та оплата комунальних послуг.

Надавачем соціальних послуг визначено ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_5 погодила індивідуальні плани надання послуг.

29 вересня 2021 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. та яким заповідала все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1610.

Позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що вбачається з копії паспорта, наданої до матеріалів справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла ( а.с.10).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Згідно положень ст.202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивач як на одну із підстав позову посилається на те, що 28 вересня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. посвідчена довіреність, якою ОСОБА_5 доручає Коркішко В.М. вчиняти від її імені дії, а наступного дня склала на неї заповіт. Це було зроблено всупереч ч.3 ст.. 238 ЦК України, згідно якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що оспорюваний заповіт від 29.09.2021 року, який підписаний заповідачем ОСОБА_5 , складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, особисто підписаний заповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Ж.Б. що відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України.

Позивачем та його представником не доведено факту та не надано жодного доказу того, що соціальний працівник ОСОБА_4 , як представник ОСОБА_5 вчинила будь-який правочин від імені останньої.

Крім того, позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на той факт, що волевиявлення спадкодавця на час складання заповіту не було вільним, не відповідало його внутрішній волі, оскільки на той час бабуся була в дуже хворобливому стані, це видно з її почерку на заповіті.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Згідно з вимогами статті 105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи хоча б однією зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

В судовому засіданні клопотань про призначення експертизи для встановлення психічного стану померлої на час складання заповіту жодною зі сторін не заявлялося.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що ОСОБА_5 мала хронічні захворювання, однак наявність таких захворювань не є належним доказом того, що на момент посвідчення заповіту, 29.09.2021 року, вона перебувала у такому стані коли не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Позивачем та його представником суду не надано жодного доказу, що оспорюваний правочин вчинений ОСОБА_5 без відповідного її волевиявлення.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено , що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивачем всупереч вимогам ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивач та його представник в судовому засіданні належними та допустимими доказами не довели підстав для визнання недійсним укладеного 29.09.2021 року заповіту.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання позивача як на підставу задоволення позову, що вона постійно піклувалася про бабусю, приносила ліки, продукти та інші необхідні їй речі, оскільки вони не можуть слугувати безумовною підставою визнання заповіту недійсним.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Враховуючи викладене, виходячи з того, що стороною позивача не надано суду доказів того, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства та не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тобто обставин, з якими закон пов`язує визнання заповіту недійсними, суд дійшов до висновку, що заповіт складений ОСОБА_5 29.09.2021 року на користь ОСОБА_4 з її наміру та підписаний з волевиявлення заповідача, що відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України.

Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код не встановлено;

третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Ж.Б., місцезнаходження: м. Полтава, вул.Європейська,42а.

Повний текст складено 17 квітня 2023 року.

Суддя Т.В. Шаповал