Справа № 591/3007/22
Провадження № 2/591/1814/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ї особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Канівець Людмили Олександрівни

про визнання договору дарування квартири недійсним та повернення сторін договору до первісного стану

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-ї особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Канівець Людмили Олександрівни про визнання договору дарування квартири недійсним та повернення сторін договору до первісного стану і свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.09.2021 року вона уклала з відповідачем договір дарування квартири, відповідно до умов якого подарувала відповідачу, який доводиться їй рідним племінником, належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що даний договір є недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 229 ЦК України, як вчинений внаслідок помилки. Зазначає, що вона є одинокою особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент укладання договору мала вік 82 роки. Вона має незадовільний стан здоров`я: страждає на цукровий діабет, має хронічну хворобу нирок, серцево-судинні захворювання та неврологічні захворювання, пересувається за сторонньою допомогою, потребує лікування та постійного стороннього догляду. Відповідач є рідним племінником її покійного чоловіка. Він постійно проживає на території Російській Федерації, однак до початку повномасштабного військового вторгнення Росії на територію України він мав можливість приїздити до неї та надавати необхідну допомогу. А тому, розуміючи, що за віком та станом здоров`я вона потребує постійної допомоги, вирішила переоформити право власності на квартиру на відповідача взамін того, що він буде її доглядати, допомагати та надавати допомогу. Відповідач з цим погодився та пообіцяв, що буде приїздити до неї та забезпечить її необхідним доглядом, лікуванням та потрібною їй допомогою. Отже, укладаючи договір дарування квартири з відповідачем, вона мала на увазі договір довічного утримання, бо неправильно сприймала фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання. Також зазначає, що на час укладення оспорюваного договору дарування квартири вона хворіла церебральним атеросклерозом, енцефалопатією, середньої важкості формою цукрового діабету «Цукровий діабет II типу», у неї було діагностовано «Дифузний кардіосклероз», у зв`язку з чим вона не могла неправильно трактувати суть вчиненого правочину. Після укладання договору дарування вона продовжує проживати та залишається зареєстрованою у спірній квартирі, передача квартири фактично не відбулася, будь-якого іншого житла у неї немає, в силу свого похилого віку та за станом здоров`я вона потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. Відповідач постійно проживає в м. Бєлгород і є громадянином Російської Федерації, після укладення договору дарування до неї не приїзжав. Вважає, що оспорюваний договір порушив її права, оскільки на даний час вона залишилася і без догляду, і без своєї квартири. Просить визнати договір дарування квартири, укладений 24.09.2021 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Л.О., зареєстрований в реєстрі за №1579, недійсним правочином з застосуванням правових наслідків недійсного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачем та повернути квартиру у її власність.

Ухвалою суду від 01.08.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі, судове засідання призначено на 25.10.2022 року. 25.10.2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи та відсутністю доказів належного сповіщення відповідача на 24.11.2022 року. 24.11.2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників процесу та відсутністю доказів належного сповіщення відповідача на 03.03.2023 року. 03.03.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву з метою виклику свідків до 13.04.2023 року.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кондратенко С.Ю. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився.

Третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Канівець Людмила Олександрівна про день та час слухання справи повідомлена належним чином, представник у судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що 24.09.2021 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Л.О., зареєстрований у реєстрі за №1579 (а.с.5-6).

Відповідно до умов вказаного договору дарування ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідач по справі ОСОБА_2 є рідним племінником позивачки.

Відповідач є громадянином Російської Федерації, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 є людиною похилого віку, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час укладення договору дарування мала вік 82 роки, має незадовільний стан здоров`я: страждає на цукровий діабет, має хронічну хворобу нирок, серцево-судинні захворювання та неврологічні захворювання, пересувається за сторонньою допомогою, потребує лікування та постійного стороннього догляду, що підтверджується медичними документами (а.с.7-9).

Позивачка просить визнати договір дарування є недійсним, оскільки вчинений нею внаслідок помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування і одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом даного договору та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи. Тобто правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Виходячи зі змісту ст. ст. 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

На підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним особа повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильні сприйняття фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Представник позивачки пояснила, що ОСОБА_1 вчинила правочин під впливом помилки, оскільки її волевиявлення було направлено на укладення не договору дарування, а договору довічного утримання, за яким право власності на квартиру перейде до відповідача після її смерті за умови здійснення ним догляду, що суперечить меті договору дарування- передача власником свого майна у власність особи без отримання взаємної винагороди.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що знають позивачку давно, мешкає вона одна і її племінник останні роки не приїздить до неї, а вона потребує стороннього догляду і думала, що племінник буде її доглядати, коли вони уклали договір і вона переписала на нього квартиру. У неї є донька і онука, які мешкають в Росії і з нею взагалі не спілкуються і не приїздять до неї.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що укладаючи договір дарування квартири з відповідачем, позивачка мала на увазі договір довічного утримання, бо неправильно сприймала фактичні обставини правочину, що вплинуло на волевиявлення позивачки під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання.

Помилка пролягала у тому, що позивачка хибно сприймала усі істотні обставини договору дарування, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення такого договору, оскільки мала на меті укласти з відповідачем договір довічного утримання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати договір дарування квартири, укладений 24 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Людмилою Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за №1579 недійсним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 236 ЦК України встановлено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

А тому, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсного правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України, та повернути сторони договору до первісного стану шляхом скасування реєстрації права власності на квартиру за відповідачем та повернення квартири у власність позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, 216, 229, 236, 717 ЦК України, ст. 11-13, 76-81, 82, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ї особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Канівець Людмили Олександрівни про визнання договору дарування квартири недійсним та повернення сторін договору до первісного стану задоволити.

Визнати договір дарування квартири, укладений 24 вересня 2021 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Людмилою Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за №1579 недійсним, застосувавши наслідки недійсності правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 та повернути квартиру АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 квітня 2023 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО