ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/57/23
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 травня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі
головуючої судді Шаповалової К.В.
за участі секретаря судових засідань Москаленко А.П.
представника позивача Видюка Д,В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а заяву адвоката Видюка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
24 квітня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва від адвоката Видюка Д.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно витрат на правничу допомогу.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 25 квітня 2023 року заяву передано судді Шаповаловій К.В. Фактично заяву передано судді 26 квітня 2023 року.
Звертаючись із поданою заявою, адвокат Видюк Д.В. зазначає, що у позовній заяві зазначав вимогу про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу із зауваженням, що відповідний розрахунок буде надано суду, а під час розгляду справи долучав акти наданих послуг, в яких зазначалась орієнтовна вартість понесених позивачем витрат та повідомляв суд про те, що після ухвалення судового рішення у справі ним будуть подані до суду додаткові докази про понесені позивачем витрати на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 2 травня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ.
У судовому засіданні 11 травня 2023 року представник позивача, з урахуванням письмових заперечень представника відповідача, підтримав свої доводи щодо визначення розміру витрат на правову допомогу, які поніс позивача просив задовольнити таку вимогу в повному обсязі.
Представник відповідача через технічну неможливість участі у судовому засіданні за допомогою ВКЗ, які не пов`язані із технічними проблемами суду, не брала участь у судовому засіданні, через підсистему Електронний суд подала додаткові пояснення у справі, які аналогічні тим, що подавались нею 25 квітня 2023 року, просила у задоволенні заяви відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи представника відповідача, викладені у її письмових заяв, суд доходить до наступного висновку.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна подружжя, право власності на частину нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя, право власності на частину нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову до суду в розмірі 12405 грн.

Під час розгляду справи представником позивача суду подавались акти наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, в яких визначалися перелік послуг, що надавався позивачу адвокатом Видюком Д.В., їх тривалість та вартість.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу адвокатом Видюком Д.В. суду були надані: копія договору про надання правничих послуг від 6 вересня 2022 року б/н, додатку 1 до договору від 6 вересня 022 року, в якому, зокрема визначено вартість години роботи адвоката в залежності від виду послуг, що надаються, а також зазначено, що у разі позитивного вирішення спору про поділ майна подружжя, замовник сплачує виконавцю гонорар в розмірі 28000 гривень, ордеру, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акти приймання-передачі наданих послуг: від 31 березня 2023 року та квитанція про сплату позивачем коштів за таким актом, у розмірі, визначеному в ньому, від 18 квітня 2023 року та квитанція про сплату позивачем коштів за таким актом, у розмірі, визначеному в ньому.

Акти приймання-передачі наданих послуг до договору містить перелік послуг, які надавались позивачу, їх вартість, кількість потрачених годин, сукупну вартість наданих послуг, а також розмір «гонорару успіху».

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо необґрунтованості обчислення вартості робіт, виходячи з вартості однієї години, оскільки така вартість різна для різних видів послуг, з огляду на таке.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Отже, нормами чинного законодавства визначено право сторін договору про надання правової допомоги визначати вартість наданих/отриманих послуг на власний розсуд чи фіксованою сумою чи обрахунком з урахуванням вартості однієї години роботи та кількості потрачених годин. При цьому, виконавець, який надає певний вид послуг має право на власний розсуд, в залежності від складності певної дії, визначати вартість її за годину.

Отже, як вбачається із долучених до матеріалів справи документів, між позивачем та адвокатом було досягнуто домовленості щодо вартості однієї години роботи за кожен з виду послуг. Акти виконаних робіт підписані замовником без будь-яких зауважень.

Щодо зауваження представника відповідача про відсутність доказів сплати позивачем адвокату гонорару успіху у розмірі 28000 грн, суд зазначає, що умовами договору про надання правничих послуг та додатку 1 до нього не визначено дати внесення замовником виконавцю суми у розмірі 28000 грн, лише зазначено, що така сума сплачується у випадку позитивного рішення суду.

В той же час, за приписами статті 141 ЦПК України, за результатами розгляду справи розподілу підлягають витрати на правову допомогу, які сторона має сплатити надавачу послуг.

Заперечуючи проти заявленої представником позивача вартості наданих послуг адвоката, представник відповідача вказав, що такі суми є неспівмірними із реальним часом, що був витрачений на надання послуг за кожним її видом, вважає, що він є завищеним та просила відмовити у задоволенні такої заяви повністю, що, в свою чергу, розцінюється судом як подання заяви про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Суд, при визначені розміру витрат на правову допомогу, серед іншого, враховує той факт, що попередній орієнтовний розрахунок витрат, які зазначені позивачем у позові, вдвічі менший (20000 грн) ніж заявлений до стягнення за остаточними актами наданих послуг (45000 грн). Крім того, суд вважає, що визначена суми в 1500 грн як вартість послуги: підготовка, друк та надсилання заяви про усунення недоліків, є неспівмірною та завищено, з огляду на те, що за ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року недолік позовної заяви полягав лише у неповній сплаті судового збору, що є саме помилкою адвоката, який складав позовну заяву, погоджував її з замовником, вивчав судову практику протягом в загальній кількості 4,30 год. При цьому, суд враховує зміст поданої заяви на усунення недоліків, а також те, що судовий збір на виконання ухвали суду від 17 жовтня 2022 року сплачувався за допомогою електронних додатків, що не вимагало значного часу від особи, яка здійснювала таких платіж, а також витрати часу на звернення до банку, дорогу до нього, тощо.

Також судом враховується те, що відповідачка частково визнала позовні вимоги, не заперечувала факт того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю, що також не вимагало від позивача та адвоката додаткових зусиль та витрат часу для подання відповідних доказів, виклик свідків, витребування доказів тощо.

Стосовно розміру «гонорару успіху» в сумі 28000 грн, суд зазначає таке. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, часткове визнання відповідачем позову, усталену судову практику щодо вирішення питання поділу майна подружжя при відсутності заперечень іншого учасника щодо того, що спірне майно є спільною сумісною власністю, задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням переліку послуг, що був визначений сторони у актах наданих послуг, кількість та тривалість судових засідань, те, що позивач разом з позовною заявою не подав суду доказів придбання спільного майна за час перебування сторін у шлюбі, що призвело до відкладення розгляду справи та необхідність проведення додаткових судових засідань, з урахуванням письмових заперечень представника відповідача та її заяву про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі, суд вважає, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

заяву адвоката Видюка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 15 травня 2023 року.

Суддя К.В. Шаповалова