Провадження № 2/554/3071/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Сініцина Е.М.,

за участю секретаря судового засідання Леуської Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова 31 грудня 2020 року з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що за період з 06 червня по 06 липня 2020 року відповідачка позичила у нього 6900 доларів США та 900 євро. Він неодноразово звертався до відповідачки з вимогою про повернення боргу, але борг до цього часу не повернутий. На підставі ст.625 ЦК України, крім основного боргу, він просить стягнути 3 процента річних від суми основного боргу. А також вважає, що діями відповідачки йому спричинена моральна шкода, що виразилась в тому, що він не поїхав в заплановану відпустку, змушений дзвонити відповідачки, витрачати час на це і переживати, тому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 226 539,00 грн., що еквівалентна за курсом на дату подачі позову до суду, яка складається із основного боргу 226 539,00 грн. та 3% річних від основної суми боргу та моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 гривень.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2021 року у справі за вказаним позовом відрито провадження та у порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання.

27 січня 2021 року позивач направив уточнену позовну заяву зі збільшенням позовних вимог до Московського районного суду м. Харкова, згідно якої ціна позову становить 256 694,00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2022 року закрито підготовче засідання за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Згідно акту передачі справ від 30 березня 2022 року вище вказану справу передано з Московського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду м.Полтави, яка зареєстрована Октябрським районним судом м. Полтави 16 січня 2023 року за Вх № 3274/23Вх.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 року суддю Сініцина Е.М. визначено головуючим по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.01.2023 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до свого провадження, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

В уточненій позовній заяві від 30 січня 2021 року позивачем уточнено та збільшено позовні вимоги позивач просив стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти в сумі основного боргу 262 590,00 гривень, 3% річних та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.03.2023 року у цивільній справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Канделакі В.М. позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ст.13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 уклав договір позики з ОСОБА_2 , внаслідок чого остання за період часу з 06 червня по 06 липня 2020 року отримала від нього 6900 доларів США та 900 євро.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд вважає, що встановлення обставин виникнення правовідносин між сторонами за договором позики, підлягає повному, об`єктивному судовому дослідженню, на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як слідує із положень ст.1047 ЦК України, договір позики може бути підтверджений лише письмовим доказом - розпискою позичальника або іншим документом, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Суд, дослідивши оригінал розписки, що міститься на аркуші справи 64, вважає, що дана розписка не є належним доказом по справі.

Так, зі змісту розписки вбачається, що вона була написана 04 червня 2020 року, але відсутня підпис позичальника після цієї дати, далі в дужках йде дата - 6 червня 2020 року + 1000 доларів США і також відсутня підпис, далі 27 червня, рік не вказаний + 1000 доларів США і лише потім йде підпис. Далі йде дата 6.06.2020 і підпис, але не вказана сума грошей. Далі йде + 28 червня = нижче 3000 доларів США і нижче 900 євро.

Суд позбавлений можливості визначити грошову суми, що була передана позикодавцем позичальнику.

Крім того, представником позивача до позовної заяви була долучена копія розписки (а.с.4), яка не відповідає змісту оригіналу розписки.

А також долучена копія розписки (а.с.65), на якій дописано 6.07.2020 нижче + 200 доларів США і нижче підпис.

Суд вважає, що надані позивачем оригінал розписки та дві копії, не відповідають один одному, не підтверджена необхідність в оригіналі розписки здійснювати дописки, а тим більше необґрунтовано, чому на копії розписки дописана дата, сума та підпис.

Всі ці документи, що надані позивачем, не можуть бути достовірними доказами в розумінні ст.79 ЦПК України.

Враховуючи положення ч.6 ст.81 ЦПК України, де зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а також ч.2 ст.78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 262 590,00 гривень, не підлягають задоволенню.

А також не підлягають до задоволенню вимоги про стягнення суми 3% річних, в зв`язку з відмовою позову в стягненні основної суми боргу.

Що стосується стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень, суд зазначає, що відсутні законні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки відмовлено в основних позовних вимогах, вона не тільки недоказана, вона не може випливати з виниклих правовідносин.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,77,78,79,81,89,141,229,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомо.

Суддя Е.М. Сініцин.