Номер провадження: 22-ц/813/5663/23
Справа № 495/7377/21
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Трофименко О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, Управління Служби безпеки України в Одеській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу за апеляційними скаргами

адвоката Смирнова Андрія Ігоровича який представляє інтереси ОСОБА_1 , Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Управління Служби безпеки України в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Анісімової Н.Д., у приміщенні того ж суду,

за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, Управління Служби безпеки України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

06.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, Управління Служби безпеки України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, в якому просив: - стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень на відшкодування моральної шкоди; - стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та витрати на проведення експертизи у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, Управління Служби безпеки України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. В решті позовні вимоги - залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 ..

Не погодившись з вказаним рішенням представник позивача звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 року по справі № 495/7377/21, та ухвалити нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути з Держави Україна з рахунок коштів Державного бюджету України стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку), 5 000 000 гривень (п?ять мільйонів гривень) на відшкодування моральної шкоди. ???Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (п?ятдесят тисяч) гривень та витрати на проведення експертизи у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що при задоволенні позову судом не було враховано такі обставини справи, а саме: - значну тривалість кримінального провадження відносно позивача; - обмеження вільно пересуватися територією України та виїжджати за її межі; - необхідність здійснювати додаткові заходи з метою захисту від пред?явленого обвинувачення, що свідчить про створення значних складнощів в організації повсякденного укладу життя ОСОБА_1 ; - тривале перебування під вартою; - у зв?язку з незаконним триманням під вартою у ОСОБА_1 , його сім?я розпалася, з?явилися відкриті виконавчі провадження, борг по сплаті аліментів та перед банками; - кримінальне переслідування призвело до негативних змін в організації життя та вимагає додаткових зусиль для відновлення морального стану; - після перебування ОСОБА_1 під слідством та судом він повинен заново налагоджувати соціальні зв?язки з оточуючими, доводити свою дійсну доброчесність, корисність суспільству; - внаслідок незаконного перебування ОСОБА_1 під вартою з?явився логоневроз, через що позивач майже втратив можливість висловлювати свою думку; - судом першої інстанції не враховано додаткові пояснення позивача по справі, в яких ОСОБА_1 зазначає, що незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали йому моральної втрати, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що підтверджується двома висновками експертів. Також представником позивача зазначено, що експертом Куницькою В.В. на 11,6 відсотків було занижено розмір моральної шкоди, так як за розрахунок було взято заробітню плату 6000 грн, в той час коли мінімальна заробітня плата становила 6700 грн, а щодо висновку експерта ОСОБА_3 на думку скаржника було правомірно визначено розмір моральної шкоди , що становила 5 000 000 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги Одеської обласної прокуратури

Не погодившись з вказаним рішенням представник Одеської обласної прокуратури звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 року по справі № 495/7377/21, та змінити в частині визначення строку перебування позивачем під слідством та судом та зменшити розмрі відшкодування моральної шкоди до 529 077 грн, а також в частині посилання на порядок списання коштів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до правових висновків зазначених Великою Палатою Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15-ц, що необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання законної сили виправдувальним вироком або ухвалою про закриття провадження, також посилались на висновок ВС у постанові № 607/10144/18, в якій зазнчено, що стадія притягнення особи до кримінальної відповідальності починається з моменту повідомленя особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Ураховуючи викладені обставини справи, а також висновки Верховного Суду, у період з 10.02.2009 по 31.05.2017, який визначено судом як строк перебування позивачем під слідством та судом, необгрунтовано включено строк 3 03.08.2010 по 18.05.2011, а також з 14.01.2014 по 22.12.2014, оскільки в цей час Турманідзе 3.3 згідно вироків, що набрали законної сили, був виправданий та не перебував, відповідно, під слідством та судом. Таким чином, строк перебування Турманідзе 3.3 під слідством та судом складає 6 років, 6 місяців та 29 днів або 78 місяців та 29днів (зокрема, з 10.02.2009 по 02.08.2010 - 1 рік, 5 місяців, 24 дні (539 днів), з 19.05.2011 по 13.01.2014 -2 роки, 7 місяців, 26 днів(971 день), а також з 23.12.2014 по 31.05.2017 -2 роки, 5 місяців, 9 днів(891 день), Як наслідок, визначаючи мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди виходячи із перебування позивачем під слідством та судом 8 років 3 місяців та 21 день (99 місяців та 21 день), судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні невірно вказано, що він становить 663 300 грн, в той час як мінімальний розмір відшкодування на який позивач має право претендувати, виходячи із строку перебування під слідством та судом упродовж 78 місяців та 29 днів складає 529 077 грн (78 міс*6700 грн+6477 грн(6700:30)*29дн). Водночас судом першої інстанції стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України 1 500 000 грн, тобто більше ніж у 3 рази мінімального розміру відшкодування посилаючись серед іншого лише, що позивач досить великий проміжок часу перебував під слідством та судом, а сам 8 років 3 місяці та 21 день (3 них 7 місяців та 14 днів під вартою), в той час як вже зазначено вище загальний строк перебування під слідством та судом невірно обраховано. Утім, наведений мінімальний розмір шкоди у сумі 529 077 грн, який гарантований державою, є досить значним, а тому є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, та підстав для його збільшення немає, оскільки відшкодування не повинно призводити до безпідставного збагачення.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора

Не погодившись з вказаним рішенням представник Офісу Генерального прокуроразвернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 року по справі № 495/7377/21, в частині задоволення позовних вимог до Офісу Генерального прокурора. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову до Офісу Генерального прокурора. В іншій частні змінити, зменшивши розмір стягнення на користь позивача моральної шкоди за перод перебування під слідством і судом до мінімально визначеного Законом України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до правових висновків зазначених Великою Палатою Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15-ц, що необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання законної сили виправдувальним вироком або ухвалою про закриття провадження, також посилались на висновок ВС у постанові № 607/10144/18, в якій зазнчено, що стадія притягнення особи до кримінальної відповідальності починається з моменту повідомленя особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Ураховуючи викладені обставини справи, а також висновки Верховного Суду, у період з 10.02.2009 по 31.05.2017, який визначено судом як строк перебування позивачем під слідством та судом, необгрунтовано включено строк 3 03.08.2010 по 18.05.2011, а також з 14.01.2014 по 22.12.2014, оскільки в цей час Турманідзе 3.3 згідно вироків, що набрали законної сили, був виправданий та не перебував, відповідно, під слідством та судом. Таким чином, строк перебування Турманідзе 3.3 під слідством та судом складає 6 років, 6 місяців та 29 днів або 78 місяців та 29днів (зокрема, з 10.02.2009 по 02.08.2010 - 1 рік, 5 місяців, 24 дні (539 днів), з 19.05.2011 по 13.01.2014 -2 роки, 7 місяців, 26 днів(971 день), а також з 23.12.2014 по 31.05.2017 -2 роки, 5 місяців, 9 днів(891 день).Як наслідок, визначаючи мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди виходячи із перебування позивачем під слідством та судом 8 років 3 місяців та 21 день (99 місяців та 21 день), судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні невірно вказано, що він становить 663 300 грн, в той час як мінімальний розмір відшкодування на який позивач має право претендувати, виходячи із строку перебування під слідством та судом упродовж 78 місяців та 29 днів складає 529 077 грн (78 міс*6700 грн+6477 грн(6700:30)*29дн). Водночас судом першої інстанції стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України 1 500 000 грн, тобто більше ніж у 3 рази мінімального розміру відшкодування посилаючись серед іншого лише, що позивач досить великий проміжок часу перебував під слідством та судом, а сам 8 років 3 місяці та 21 день (3 них 7 місяців та 14 днів під вартою), в той час як вже зазначено вище загальний строк перебування під слідством та судом невірно обраховано. Утім, наведений мінімальний розмір шкоди у сумі 529 077 грн, який гарантований державою, є досить значним, а тому є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, та підстав для його збільшення немає, оскільки відшкодування не повинно призводити до безпідставного збагачення.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги Управління Служби безпеки України в Одеській області.

Не погодившись з вказаним рішенням представник Управління Служби безпеки України в Одеській областізвернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 року по справі № 495/7377/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до правових висновків зазначених Великою Палатою Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15-ц, що необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання законної сили виправдувальним вироком або ухвалою про закриття провадження, також посилались на висновок ВС у постанові № 607/10144/18, в якій зазначено, що стадія притягнення особи до кримінальної відповідальності починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Ураховуючи викладені обставини справи, а також висновки Верховного Суду, у період з 10.02.2009 по 31.05.2017, який визначено судом як строк перебування позивачем під слідством та судом, необгрунтовано включено строк з 03.08.2010 по 18.05.2011, а також з 14.01.2014 по 22.12.2014, оскільки в цей час Турманідзе 3. 3. згідно вироків, що набрали законної сили, був виправданий та не перебував, відповідно, під слідством та судом. Таким чином, строк перебування Турманідзе 3. 3. під слідством та судом складає 6 років, 6 місяців та 29 днів або 78 місяців та 29 днів (зокрема, з 10.02.2009 по 02.08.2010 - 1 рік. 5 місяців, 24 дні (539 днів), з 19.05.2011 по 13.01.2014 - 2 роки 7 місяців 26 днів (971 день). а також з 23.12.2014 по 31.05.2017 - 2 роки 5 місяців 9 днів (891 день), що свідчить про невірне встановлення зазначених обставин судом першої інстанції, які в подальшому призвели до неправильних висновків суду щодо суми відшкодування. Посилаючись на статтю 7 Закону України № 2710-IX від 03.11.2022 «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлений з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн. вважали, що сума гарантованої моральної шкоди за кожний місяць перебування під слідством та судом позивача має становити 2684,00 грн. х 79 міс. = 212 036,00 грн. Таким чином, при визначенні моральної шкоди у розмірі 1 500 000,00 грн. судом першої інстанції суттєво завищено вказаний розмір відносно мінімального розміру відшкодування посилаючись лише на твердження позивача, що внаслідок незаконних дій органів слідства йому було заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в порушенні нормальних життевих стосунків, душевної рівноваги, призвели до душевних страждань, змарнованості більш ніж 8 років життя, принижені честі та гідності, погіршенні відносин з рідними та близькими та негативно вплинуло на його репутацію.

Відзиви на апеляційні скарги

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представники Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури звернулися з відзивами на апеляційну скаргу, просили залишити її без задоволення, відповідно до якого зазначали, що строк перебування ОСОБА_1 під слідством та судом складає років, 6 місяців та 29 днів або 78 місяців та 29дпів (зокрема, з 10.02.2009 по 02.08.2010 - 1 рік, 5 місяців, 24 дні (539 днів), з 19.05.2011 по 13.01.2014 -2 роки, 7 місяців, 26 днів(971 день), а також з 23.12.2014 по 31.05.2017 -2 роки, 5 місяців, 9 днів(891 день), Як наслідок, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди виходячи із перебування позивачем під слідством та судом 8 років 3 місяців та 21 день (99 місяців та 21 день), судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні невірно вказано, що він становить 663 300 грн. в той час як мінімальний розмір відшкодування на який позивач має право претендувати, виходячи із строку перебування під слідством та судом упродовж 78 місяців та 29 днів, не повинен перевищувати 529 077 грн (78 міс*6700 грн+6477 грн(6700:30)*29дн). Водночас судом першої інстанції стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України 1 500 000 грн, тобто майже у 3 рази більше мінімального розміру відшкодування посилаючись серед іншого лише, шо позивач досить великий проміжок часу перебував під слідством та судом, а саме 8 років 3 місяці та 21 день (з них 7 місяців та 14 днів під вартою), в той час як вже зазначено вище загальний строк перебування під слідством та судом невірно обраховано. Утім, наведений мінімальний розмір шкоди у сумі 529 077 грн, який гарантований державою, є досить значним, а тому є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, та підстав для його збільшення немає, оскільки відшкодування не повинно призводити до безпідставного збагачення. Тим більше, наразі, в Україні зв?язку з військовою агресією росії введено воєнний стан та безпідставне стягнення коштів у значному розмірі з Державного бюджету в цей час може призвести до порушення інтересів держави. Щодо доводу про проведені експертизи у справі зазначали наступне, виходячи із виду економічної діяльності, якою ФОП ОСОБА_3 може займатись відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань (клас економічної діяльності 86.90) його повноваження не виходять за межі консультативних та представницьких послуг, а послуги щодо проведення експертиз не визначені При цьому, свідоцтво про право на проведення експертиз лише посвідчує право експерта на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення експертної діяльності. Також зазначали, що висновок експерта Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» (ФОП Савостін О.П1.) від 17.01.2023 повністю ґрунтується і залежить від результатів іншого дослідження, проведеного особами, які не є експертами зроблені спеціалістом Медичного центру «Одесфарм» від 01.10.2021. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 50 000 грн та витрат на проведення експертизи у розмірі 30 000 грн ураховуючи фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, виплата витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 гривень є неспівмірними зі складністю справи, витраченого часу, обсягу наданих послуг та виконаних робіт. Водночас, приймаючи до уваги положення ст. 141 ЦПК України, відсутні підстави й для стягнення на користь позивача витрат на проведення експертизи у сумі 30 000 грн.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представник Управління Служби безпеки України звернувся до Одеського апеляційного суду з відзивом, на апеляційну скаргу, просили залишити її без задоволення. В мотивування відзиву зазначали, що ураховуючи викладені обставини справи, а також висновки Верховного Суду, у період з 10.02.2009 по 31.05.2017, який визначено судом як строк перебування позивачем під слідством та судом, необгрунтовано включено строк з 03.08.2010 по 18.05.2011, а також з 14.01.2014 по 22.12.2014, оскільки в цей час Турманідзе 3. 3. згідно вироків, що набрали законної сили, був виправданий та не перебував, відповідно, під слідством та судом. Таким чином, строк перебування Турманідзе 3. 3. під слідством та судом складає 6 років, 6 місяців та 29 днів або 78 місяців та 29 днів (зокрема, з 10.02.2009 по 02.08.2010 - 1 рік. 5 місяців, 24 дні (539 днів), з 19.05.2011 по 13.01.2014 - 2 роки 7 місяців 26 днів (971 день). а також з 23.12.2014 по 31.05.2017 - 2 роки 5 місяців 9 днів (891 день), що свідчить про невірне встановлення зазначених обставин судом першої інстанції, які в подальшому призвели до неправильних висновків суду щодо суми відшкодування. Посилаючись на статтю 7 Закону України № 2710-IX від 03.11.2022 «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлений з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн. вважали, що сума гарантованої моральної шкоди за кожний місяць перебування під слідством та судом позивача має становити 2684,00 грн. х 79 міс. = 212 036,00 грн. Щодо відшкодування збитків на правову допомогу зазначали, що позивач не надав доказів, що заявлені ним витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн., були ним фактично понесені, також позивач не обґрунтував розмір таких витрат та витрачений час на вчинення адвокатом певних дій та їх обсяг, що пов`язані з розглядом справи.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представник Державної казначейської служби звернувся до Одеського апеляційного суду з відзивом, на апеляційну скаргу, однак апеляційна скарга була повернута ухвалою суду, тому суд не враховує доводи апеляційної скарги та відзиву на інші апеляційні скарги.

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про в судове засідання з`явились, та надали свої пояснення .

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 14.03.2006 року працював у прокуратурі Одеської області на посаді помічника прокурора Малиновського району м. Одеси.

09.02.2009 року ОСОБА_1 та старший слідчий прокуратури Малиновського району м. Одеси Мілошевич В.С. були затримані працівниками Управління Служби безпеки України в Одеській області.

10.02.2009 року старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Шемоньовим Г.В. порушено кримінальну справу № 49-2669 щодо позивача, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. У цей же день, 10.02.2009 року, ОСОБА_1 був затриманий у порядку ст. 115 КПК України як підозрюваний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, та був звільнений із займаної посади та органів прокуратури Одеської області.

11.02.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було пред`явлено обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, а 12.09.2009 року Печерським районним судом м. Києва, обрано запобіжний захід взяття під варту. Строк тримання під вартою ОСОБА_1 продовжувався 08.04.2009 року Печерським районним судом м. Києва до 4-х місяців, а також 05.06.2009 року Апеляційним судом м. Києва до 6 місяців.

За результатами досудового розслідування стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було складено обвинувальний висновок та справу направлено до суду.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.06.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2010 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виправдані за відсутністю складу злочину, а запобіжні заходи стосовно них скасовані.

Ухвалою Верховного Суду України від 19.05.2011 року вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.06.2010 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2010 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 скасовано й справу направлено на новий судовий розгляду у той же суд.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.12.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виправдані за відсутністю складу злочину, а запобіжні заходи стосовно них скасовані.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06.03.2012 року скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.12.2011 року, а справу направлено на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 15.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14.01.2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виправдані у зв`язку з відсутністю складу злочину, а запобіжні заходи стосовно них скасовані.

Ухвалою Верховного Суду України від 23.12.2014 року скасовано ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14.01.2014 року, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.09.2015 року скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 15.04.2013 року, а справу направлено заступнику Генерального прокурора України для організації проведення додаткового розслідування.

Враховуючи норми п. 12 Розділу X Прикінцевих положень чинного на сьогодні КПК України, розслідування кримінальних справ, передбачених п. 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченим цим Кодексом.

На цій підставі відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження № 0002316 від 19.10.2015 року за ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2017 року, що була винесена прокурором відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області Столбуненком О.Г., а також постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2017 року, що винесена старшим слідчим першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури одеської області юриста 1 класу Лободою Р.Г., кримінальне провадження № 0002316 від 19.10.2015 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього помічника прокурора Малиновського району м. Одеси Турманідзе З.З. та колишнього старшого слідчого прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Вказані рішення не скасовувалися, сторонами провадження не оскаржувалися.

Отже, позивач, ОСОБА_1 , перебував під слідством та судом 8 років, 3 місяці та 21 день або 99 місяців та 21 день (з 10.02.2009 року по 31.05.2017 року), з них 7 місяців та 14 днів з 10.02.2009 року по 24.09.2009 року під вартою.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таким чином, сам факт порушення кримінальної справи, пред`явлення обвинувачення, допити, необхідність відстоювати свої права, а в подальшому ухвалення виправдовувального вироку у зв`язку із відсутністю в діях особи складу злочину, відповідно до вимог чинного законодавства, є підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1, 2, 6, 7 статті 1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року (далі Закон).

За ст. 1 Закону, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу, яка була закрита 31.05.2017 року у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, позивач має право на відшкодування спричиненої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону).

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, а саме, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 8 років, 3 місяці та 21 день (або 99 місяців та 21 день) з 10.02.2009 року по 31.05.2017 року, з них 7 місяців та 14 днів з 10.02.2009 року по 24.09.2009 року під вартою, а потім органами прокуратури були винесені постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення стосовно позивача, суд приходить до висновку, що позивачу була завдана моральна шкода, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків.

У своїй позовній заяві позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у 5 000 000 гривень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, шляхом стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку, підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити ступінь страждань, заподіяних громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом встановлено, що внаслідок незаконних дій працівників слідства та прокуратури ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в порушенні нормальних життєвих стосунків, душевної рівноваги, призвели до душевних страждань, порушенням нормального життя протягом 8 років, принижені честі та гідності працівника який займав відповідальну посаду, погіршенні відносин з рідними та близькими та негативно вплинуло на його ділову та життєву репутацію.

При цьому, визначаючи розмір відшкодування суд має виходити із засад поміркованості, розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верхового Cуду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, згідно яких: розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Таким чином, у зазначеному Законі та Постанові Пленуму Верховного Суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися та обґрунтовуватися судом із урахуванням мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2023 року був встановлений в розмірі 6 700 гривень.

З огляду на період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом (8 років 3 місяця та 21 день або 99 місяців та 21 день) розмір відшкодування моральної шкоди гарантований позивачу складає 663 300 гривень (6 700 грн. х 99 м. та 21 дн. = 663 300 грн.).

Беручи до уваги гарантований державою мінімум розміру відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що заявлений у позовній заяві розмір відшкодування моральної шкоди у 5 000 000 гривень є необґрунтованим та занадто завищенням.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 досить великий проміжок часу перебував під слідством та судом (8 років 3 місяці та 21 день) з них під вартою 7 місяців та 14 днів, виходячи з принципів справедливості та розумності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що справедливою сумою відшкодування моральної шкоди буде 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що через вищевказані обставини життя ОСОБА_1 зруйновано, набуто хвороби - логоневроз, розірвано шлюб з першою жінкою та не набуто іншого шлюбу, відкриті виконавчі провадження зі стягення аліментів та перед банками, суд апеляційної інстанції вважає такими, що необгрунтовані належним чином, так як не встановлено причинно наслідкового зв`язку з обставинами справи , крім того, судом першої інстанції стягнуто значну суму коштів з державного бюджету на вішкодуванння моральної шкоди, яке прийнято обгрунтовано та є співпірним із негативними наслідками повсякденного життя ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги представника Офісу генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури стосовно того, що ОСОБА_1 перебував під слідством 78 місяців 20 днів та те, що у зв`язку з цим розмір відшкодування моральної шкоди гарантований позивачу складає 663 000 грн, а тому висновок суду з цього питання є невірним. Представник вважала, що вірним буде розмір відшкодування моральної шкоди 529 077 грн (78 міс*6700 грн+6477 грн(6700:30)*29дн) виходячи з мінімального розміру шкоди. Судова колегія не погоджується з такими довадами з огляду на те, що кримінальна справа після неодноразового виправдування ОСОБА_1 не була закрита і ця обставина сторонами не оспорювалась.Також судова колегія зазначає, що позивачем надано суду першої інстанції обгрунтований розрахунок сум, що стягуються (а.с.141-144).

Доводи апеляційної скарги представника УСБУ в Одеській області стосовно того, що судом першої інстанції помилково проведено розрахунок та невірно взято за підгрунтя розрахунку суму мінімальної заробітньої плати, а не положення статті 13 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-BP «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (Закон №266/94-BP), та статті 7 Закону України № 2710-IX від 03.11.2022 «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлений з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн. у зв`язку з чим вважали, що сума гарантованої моральної шкоди за кожний місяць перебування під слідством та судом позивача має становити 2684,00 грн. х 79 міс. = 212 036,00 грн, є помилковим, з цього приводу судова колегія бере до уваги момент закриття кримінального провадження відносно позивача який сторонами не оспорююється та спеціальний Закон від 1 грудня 1994 року № 266/94-BP «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (Закон №266/94-BP).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 11.12.2008 року у справі «Мірілашвілі проти Росії», §§ 157, 200, справедливий судовий розгляд передбачає змагальну процедуру та рівність сторін.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката Смирнова Андрія Ігоровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Управління Служби безпеки України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко