ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3998/23
провадження № 2/753/3590/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"16" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Котвицький В.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.05.2023 на 10:00 год.

28.04.2023 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Сокол Д.В. про направлення позовної заяви за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва, у зв`язку з тим, що позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві не були обґрунтовані підстави для розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання позивача у Дарницькому районі, у зв`язку з чим справа повинна розглядати у загальному порядку відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцем знаходження юридичної особи. Розгляд клопотання представник відповідача просила провести за її відсутності.

У судове засідання 16.05.2023 з`явилися позивач ОСОБА_1 та представник позивачів - адвокат Легкодух І.О.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви, мотивуючи це тим, що надання страхових послуг є видом послуг, які в тому числі регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" і не зазначення у позовній заяві норм цього закону не змінює суті правовідносин з надання послуг, які існують між сторонами.

Вивчивши доводи поданої заяви, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він є споживачем, а тому він звільнений від сплати судового збору, посилаючись на норми частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживача».

Проте згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

З п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Позивачем судовий збір не сплачено, з посиланням на положення ЗУ «Про захист прав споживачів». При цьому в позовній заяві йдеться не про обставини, які передували укладенню договору.

З змісту позовної заяви вбачається, що в даному випадку між сторонами існують договірні відносини, а підставою позову є посилання позивача на про неналежне виконання відповідачем умов Договору добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон № 17050713 від 29.03.2022, укладеного між сторонами.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закон України "Про страхування")

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись.

Таким чином, враховуючи, що позивач як підставу визначення підсудності за місце проживання позивача та звільнення від сплати судового збору посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» та його звільнення від сплати судового збору або сплата судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір» у випадку, якщо вимоги позову випливають з виконання Договору добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон № 17050713 від 29.03.2022.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Крім того ч. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Вказане також регламентує п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем зазначено ціну позову у сумі 716 120,15 грн., йому необхідно заплатити судовий збір у сумі 7 161,20 грн. за вимоги майнового характеру.

Згідно Закону України «Про судовий збір» передбачені розміри ставок судового збору, так за подання до суду позовної заяви немайнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073,60 грн.

Оскільки позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, йому необхідно заплатити судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 2 147,20 грн. (1 073,60 грн х 2).

Згідно із частиною одинадцятою статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Виходячи з наведеного, зважаючи на те, що позивачем при зверненні з позовом до суду не зазначено, яким чином такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків, а саме для обґрунтування того, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» або сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі.

Керуючись статтями 175, 176-177, 185, 187 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л.Котвицький