Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2023 Справа №607/22779/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , з урахуванням останньої редакції позовних вимог, просить:

1) розірвати шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 лютого 1993 року в Заздрівській сільській раді, с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 2;

2) поділити майно, що є у спільній сумісній власності, виділивши ОСОБА_1 :

- квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , загальною площею 140,8 кв.м., ринковою вартістю 4998610,00 грн;

- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89,7 кв.м., ринковою вартістю 3096440,00 грн;

- гараж АДРЕСА_4 , загальною площею 25,4 кв.м., ринковою вартістю 688100,00 грн;

- гараж по АДРЕСА_5 , загальною площею 25,8 кв.м., ринковою вартістю 693530,00 грн;

- нежиле приміщення №17, літ. Е по АДРЕСА_6 , загальною площею 360,3 кв.м., ринковою вартістю 1854460.00 грн;

- приміщення: 7 площею 8,1 кв.м, приміщення 8 площею 2,7 кв.м., приміщення 9 площею 22,3 кв.м. та 157,3 кв.м. у приміщенні 1 нежилого приміщення по АДРЕСА_7 , що разом складає 190,4 кв.м., ринковою вартістю 4857586,00 грн;

- автомобіль легковий Тоуоtа-Саmгі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринковою вартістю 1000586,52 грн,

всього майна на загальну суму - 17 189 312, 52 грн.

Виділити відповідачу ОСОБА_3 :

- квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90,7 кв.м., ринковою вартістю 2308 040,00 грн;

- гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_9 , загальною площею кв.м., ринковою вартістю 721 620,00 грн;

- гараж АДРЕСА_10 , загальною площею кв.м., ринковою вартістю 570 980,00 грн;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155,3 кв.м., ринковою вартістю 6 929 800, 00 грн;

- приміщення 2 площею 85,9 кв.м., приміщення 3 площею 11,6 кв.м., приміщення 4 площею 9,5 кв.м., приміщення 5 площею 18,2 кв.м., приміщення 6 площею 2,7 кв.м. у нежилому приміщенні АДРЕСА_12 , що разом складає 127,9 кв.м., ринковою вартістю 2871164,00 грн;

- автомобіль (бус вантажний) Mersedes - Benz 416 Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринковою вартістю 481 211, 00 грн;

- автомобіль легковий Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ринковою вартістю 1 784 273, 24 грн;

- міні-трактор KUBOTA GL25, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ринковою вартістю 365 902, 43 грн,

всього майна на загальну суму 16 032 990,67 грн.

Присудити ОСОБА_3 компенсацію.

Позов мотивовано тим, що подружні відносини між сторонами припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. Вважає, що саме такий поділ відповідає інтересам сторін. Зауважує, що квартира АДРЕСА_3 фактично вони придбали для сина ОСОБА_5 з нагоди одруження, і син в ній проживає з сім`єю, здійснив її ремонт. Гаражем АДРЕСА_4 користується син ОСОБА_6 , а гаражем АДРЕСА_13 син ОСОБА_5 . В квартирі АДРЕСА_14 позивачка проживає із сином ОСОБА_6 . Вважає, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 недоцільно ділити навпіл, оскільки, це призведе до зміни фасаду, та потребує додаткових витрат. Вважає, що їй слід виділити саме таку частину приміщення по АДРЕСА_15 , оскільки вона відділена окремим входом, не потрібно здійснювати реконструкцію, в цій частині позивачка із синами здійснює підприємницьку діяльність.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , з урахуванням останньої редакції позовних вимог, просить:

1) розірвати шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 лютого 1993 року в Заздрівській сільській раді, с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 2;

2) поділити майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на:

- транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер - НОМЕР_1 ;

- універсальний колісний міні-трактор марки «Kubota» моделі «GL25» реєстраційний номер - НОМЕР_5 ;

- квартиру АДРЕСА_16 ;

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- гараж № НОМЕР_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ;

- гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ;

- 1/2 частина нежитлового приміщення №17, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 згідно варіанту поділу, запропонованого висновком експерта;

- 1/2 частина нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 згідно варіантом поділу № 1, викладеного у висновку експерта;

-1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_17 ;

Виділити ОСОБА_3 :

- транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Touareg», реєстраційний номер - НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», реєстраційний номер - НОМЕР_7 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_8 ;

- гараж № НОМЕР_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_18 ;

- гараж № НОМЕР_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_18 ;

- частина нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_19 згідно варіанту поділу, запропонованого висновком експерта;

- частина нежитлового приміщення АДРЕСА_12 згідно варіантом поділу № 1, викладеного у висновку експерта;

- ідеальна частка нежитлового приміщення АДРЕСА_11 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму коштів у розмірі 405453,00 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Саме такий варіант розподілу є найбільш наближений до розміру рівних часток сторін та є справедливим, оскільки сторонам виділяється рівна кількість транспортних засобів, квартир та приміщень для бізнесу. Звертає увагу суду, що ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 . Квартири, які він просить виділити йому у власність потребують ремонту, в них неможливо проживати, тоді, як квартири, які він пропонує виділити відповідачці вже з ремонтом. Також, вважає, що йому слід передати у власність гаражі, які знаходяться в будинку із тими ж квартирами, що він просить передати йому. Звертає увагу суду, що міні-трактор використовується батьками позивачки, знаходиться за їх місцем проживання в Кременецькому районі. Вважає, що найдорожчий об`єкт права спільної сумісної власності слід виділити кожному по .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 20 квітня 2021 року суд постановив прийняти до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 18 травня 2022 року суд постановив призначити по справі судову експертизу, а провадження зупинити.

Ухвалою від 23 лютого 2023 року, у зв`язку із надходженням висновків експертів провадження по справі відновлено.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених у ньому, зустрічний позов заперечили. ОСОБА_1 пояснила, що квартира АДРЕСА_14 об`єднана в одну, нею користується вона із молодшим сином. В квартирі на свій смак зробила ремонт, а тому вважає, що вказана квартира повинна при поділі відійти їй. Квартирою АДРЕСА_3 , загальною площею 89.7 кв. користується її син ОСОБА_5 , придбавалася для нього, також просить вказану квартиру виділити їй, і вона її планує подарувати синові. Нежитлове приміщення АДРЕСА_11 обладнане під фітнес-центр, та ОСОБА_8 здає його в оренду третім особам. Квартиру АДРЕСА_8 вони купляли для сина ОСОБА_6 , не заперечує, щоби її виділити ОСОБА_3 . Автомобілем ОСОБА_9 фактично користується син ОСОБА_6 , вказаний автомобіль був подарований йому на повноліття. ОСОБА_10 фактично користується автомобілями Мерседес Бенз 416 Спрінтер та автомобілем Volkswagen Touareg, яким користувався син ОСОБА_5 . В частині приміщення по АДРЕСА_15 вона зробила ремонт та використовує для підприємницької діяльності, інша частина, яка має окремий вхід, не використовується. Трактор, який набутий за час шлюбу, на цей час знаходиться в її батьків. Також, вона повністю використовує як склад приміщення АДРЕСА_20 . Сини використовують гаражі № НОМЕР_8 та АДРЕСА_13 , в них за власні кошти провели ремонт.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та його представник просить частково задовольнити позов ОСОБА_3 та задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у заявах по суті. ОСОБА_8 зазначив, що він зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 , її на цей час ніхто не використовує, оскільки син ОСОБА_5 виїхав, знявши всю сантехніку, що видно з висновку експерта. Квартира АДРЕСА_8 сира, потребує ремонту, не придатна для проживання, а квартири АДРЕСА_14 з дорогими ремонтами, в них проживає дружина з молодшим сином. Йому для здійснення підприємницької діяльності потрібно склад, а тому, просить виділити половину приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 . Підтвердив, що нежитлове приміщення АДРЕСА_11 використовується як фітнес центр, за оренду він отримує 1000 грн в місяць, вважає, що його вартість визначена експертом істотно завищена.

Розглянувши справу, суд дослідив такі докази та встановив такі обставини.

Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 лютого 1993 року у Заздрівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №2.

В цьому шлюбі в сторін народилося двоє синів, які на час розгляду справи є повнолітніми.

За час шлюбу сторони набули таке майно, вартість якого визначена висновками експертів від 14.02.2023 №939/22/90109/2322 від 15.02.2023 №935938/22-22:

квартиру АДРЕСА_16 , загальною площею 47.3 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т.Л. від 22.02.2016 (т.1 а.с. 36) вартістю 1668790 грн;

квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 93,0 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т.Л. від 22.02.2016, вартістю 3329820 грн;

квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89.7 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20.06.2010 САС578441 (т.1 а.с.12-13) вартістю 3096440 грн;

квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90.7 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20.06.2010 САС578442 (т.1 а.с.13,14), вартістю 2308040 грн;

гараж АДРЕСА_21 , загальною площею 29.7 кв.м., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_10 , яке видане реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 17.06.2015 (т.1 а.с.30,31), вартістю 721620 грн;

гараж АДРЕСА_13 , площею 25.6 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20.06.2010 САС578444 (т.1 а.с.18,19), вартістю 693530 грн;

гараж АДРЕСА_10 , площею 23.5 кв.м., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_11 , яке видане реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 17.06.2015 (т.1 а.с. 32,33), вартістю 570980 грн.

гараж АДРЕСА_4 , площею 25.4 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20.06.2010 САС578443 (т.1 а.с.16-17), вартістю 688100 грн;

нежитлове приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , право власності зареєстровано на ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 23.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Денисюк І.Л. (т.1 а.с.9-11), вартістю 1854460 грн;

нежитлове приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155.3 кв.м, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т.Л. від 22.02.2016 (т.1 а.с.35) вартістю 6929800 грн;

нежитлове приміщення АДРЕСА_12 , право власності на яке по зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу від 21.12.2010 та рішення суду від 13.10.2011 у справі №2-7440/11, (т.1 а.с. 20-29) вартістю 7728750 грн;

автомобіль (бус вантажний) «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», р.н. НОМЕР_7 , про власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_12 від 22.07.2008 (т.1 а.с. 37-38) вартістю 481211 грн;

автомобіль Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_13 від 17.02.2021 (т.1 а.с.40), вартістю 1784273,24 грн;

автомобіль Toyota Camry, р.н. НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.04.2018 (т.1 а.с. 39), вартістю 1000586,52 грн;

міні-трактор Kubota GL25 р.н. НОМЕР_5 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_14 виданого 17.05.2011, вартістю 365902,43 грн.

Всього сторони набули майна на суму 33 222 302 гривень.

Свідок ОСОБА_11 , який є молодшим сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у судовому засіданні показав, що в квартирі по АДРЕСА_3 живе його брат ОСОБА_5 , а він з матір`ю живе в квартирі АДРЕСА_14 . Зазначив, що батьки передали йому в користування гараж, в якому він зробив ремонт, на що витратив 4000 доларів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є старшим сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вказав, що на словах, йому батьки подарували квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89.7 кв.м., а саме, передали ключі. В цій квартирі він проживав із дружиною та дитиною, в ній він власними силами проводив ремонтні роботи, на які витратив близько 28000 доларів США. Виселився з квартири у зв`язку із інцидентом з батьком, при цьому забрав меблі і сантехніку. Також, на словах, без оформлення документів, йому батьки подарували гараж, в якому він зробив ремонт та зберігає свій автомобіль. Визнав, що в 2022 році батьки йому подарували нежитлове приміщення, яке він здає в оренду під магазин «7/23» та отримує орендну плату 35000 грн. Зазначив, що автомобіль Volkswagen Touareg також спочатку куплявся для нього, а пізніше батько попросив користуватися і не віддав.

Заслухавши учасників, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.

Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу.

Як слідує з викладених у позовній заяві та зустрічній позовній заяві обставин, сторони не підтримують подружніх відносин, тривалий час живуть окремо, сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими шлюбні відносини практично припинились, спільне господарство не ведеться, спільні діти є повнолітніми.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення.

Суд вважає, що оскільки позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом підтримують викладені в позов про розірвання шлюбу, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено, відтак, шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін.

Щодо позовних вимог про поділ майна подружжя.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22).

Судом встановлено та визнається сторонами, що все спірне майно, загальною вартістю визначеного висновками експертів 33 222 302 грн, набуте за час зареєстрованого шлюбу, та є спільною сумісною власністю подружжя, доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя суду не надано.

Отже, все вказане майно підлягає поділу в рівних частках, вартість якої становить 16611151 (33 222 302/2) грн для кожної з сторін.

Зважаючи на те, що частки сторін є рівними, беручи до уваги інтереси подружжя, дітей , інші обставини, що мають значення, суд вважає, що майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, слід поділити та виділити за рахунок спільної сумісної власності подружжя таке майно позивачу-відповідачу ОСОБА_1 :

- квартиру АДРЕСА_16 , загальною площею 47.3 кв.м., вартістю 1668790 грн;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 93,0 кв.м., вартістю 3329820 грн;

- гараж АДРЕСА_10 , площею 23.5 кв.м., вартістю 570980 грн.

- гараж АДРЕСА_4 , площею 25.4 кв.м, вартістю 688100 грн.

- нежитлового приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, а саме частину приміщення 1-6 площею 142,2 кв.м. та приміщення 1-7, площею 38,3 кв.м., вартістю 1854460/2 = 927230 грн;

- ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155.3 кв.м, вартістю 6929800/2 = 3464900 грн;

- 63/100, нежитлового приміщення №60 по АДРЕСА_15 , згідно додатку №3 висновку експерта від 14.02.2023, а саме, приміщення торгового залу «1» площею 157,3 кв.м., коридор «7» площею 8,1 кв.м., туалет «8» площею 2,7 кв.м., кабінет 9, площею 22,3 кв.м, вартістю 4857586 грн згідно додатку 3 висновку експерта,

- автомобіль Toyota Camry, р.н. НОМЕР_1 , вартістю 1000586,52 грн;

- міні-трактор Kubota GL25 р.н. НОМЕР_5 вартістю 365902,43 грн,

всього майна на суму 16873894 грн.

Виділити відповідачу-позивачу ОСОБА_3 наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89.7 кв.м., вартістю 3096440 грн;

- квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90.7 кв.м., вартістю 2308040 грн;

- гараж АДРЕСА_21 , загальною площею 29.7 кв.м., вартістю 721620 грн;

- гараж АДРЕСА_13 , площею 25.6 кв.м, вартістю 693530 грн;

- ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155.3 кв.м, вартістю 6929800/2 = 3464900 грн;

- нежитлового приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, а саме коридор 1-2 площею 18 кв.м., кладову 1-3, площею 16.3 кв.м., кладову 1-4, площею 4,9 кв.м., кабінет 1-5, площею 7,5 кв.м., частину приміщення 1-6, площею 76,4 кв.м. та склад 1-8, площею 57,4 кв.м. вартістю 1854460/2 = 927230 грн;

- 39/100, нежитлового приміщення №60 по АДРЕСА_15 , згідно додатку №3 висновку експерта від 14.02.2023, а саме торговий зал «2» площею 85,9 кв.м., коридор «3» площею 11,6 кв.м., кладова «4» площею 9,5 кв.м., кладова «5» площею 18,2 кв.м., туалет «6» площею 2,7 кв.м., вартістю 2871164 грн. грн згідно додатку 2 висновку експерта, площа приміщення яка виділяється;

- автомобіль (бус вантажний) «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», р.н. НОМЕР_7 вартістю 481211 грн;

- автомобіль Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_4 вартістю 1784273,24 грн,

всього майна на суму 16348408 грн.

При поділі нежитлового приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, улаштувати роздільну перегородку у приміщенні 1-6, у віконному прорізі влаштувати ворота та перед улаштованими воротами улаштувати пандус. Витрати на проведення вказаних робіт покласти на сторони в рівних частках.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 НОМЕР_15 611151) грн компенсації частки у спільному майні подружжя.

При цьому суд враховує, що у спільній сумісній власності подружжя знаходяться чотири квартири, чотири гаражі, три нежитлових приміщення та чотири транспортних засоби. Під час поділу кожній із сторін виділяється по дві квартири, два гаражі, два транспортних засоби та по частині нежитлових приміщень, вартість виділеного майна сторонам наближена до частки майна, а різниця, враховуючи загальну вартість майна, є незначною, і становить тільки 0,78 %. При цьому, з позовної заяви видно, що позивачка готова сплатити компенсацію відповідачу його частки, що вона підтвердила в судовому засіданні.

При виділенні позивачці квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а відповідачу квартир АДРЕСА_22 та АДРЕСА_8 , суд враховує позицію ОСОБА_1 , яка наполягала виділення їй саме цих квартир, оскільки вона в них проживає, на власний смак провела ремонтні роботи. При цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 відмовилася від виділення їй квартир по АДРЕСА_22 та АДРЕСА_8 , які в сукупності є більшими за площею від квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з виділенням вказаних квартир ОСОБА_3 .

Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про виділення їй трьох квартир, а відповідачу однієї, з покликанням на те, що квартира АДРЕСА_3 подарована сину, оскільки таких доказів суду не надано, навпаки, згідно правовстановлюючих документів, право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_8 , і він зареєстрував в ній своє місце проживання.

Вирішуючи питання поділу гаражів, суд виділяє кожній із сторін по два гаражі, при цьому кожній із сторін по одному гаражу із ремонтом, і одному гаражу без ремонту. Суд враховує і вартість гаражів, порівняно з іншим майном, яке виділяється сторонам.

Вирішуючи питання поділу транспортних засобів, суд враховує пояснення учасників, виділяє по два транспортних засоби кожній із сторін, зважаючи на їх фактичне користування сторонами. При цьому суд не бере до уваги пропозицію ОСОБА_1 про виділення міні-трактора чоловікові ОСОБА_8 , оскільки вказаний трактор перебуває в батьків позивачки за первісним позовом, а також, зважаючи на те, що ОСОБА_8 вже виділено два транспортні засоби. Суд також враховує вартість іншого виділеного майна.

Вирішуючи питання поділу нежитлових приміщень, суд вважає, що ОСОБА_1 слід виділити 63/100, нежитлового приміщення АДРЕСА_12 , згідно додатку №3 висновку експерта від 14.02.2023, а саме, приміщення торгового залу «1» площею 157,3 кв.м., коридор «7» площею 8,1 кв.м., туалет «8» площею 2,7 кв.м., кабінет 9, площею 22,3 кв.м. ОСОБА_3 слід виділити 39/100, нежитлового приміщення №60 по АДРЕСА_15 , а саме торговий зал «2» площею 85,9 кв.м., коридор «3» площею 11,6 кв.м., кладова «4» площею 9,5 кв.м., кладова «5» площею 18,2 кв.м., туалет «6» площею 2,7 кв.м. При цьому суд враховує, пояснення учасників, а саме те, що в частині приміщення, яка виділяється ОСОБА_1 вона вже здійснює підприємницьку діяльність та такий варіант поділу не потребує реконструкцій. Також, суду не надано погодження органу місцевого самоврядування щодо реконструкцій, які запропоновані експертом у варіанті поділу в додатку 2 висновку експерта, який потребує здійснення реконструкцій в несучих частинах та за яким частки сторін будуть рівними. Виділяючи позивачці ОСОБА_1 більшу частку у вказаному приміщенні, суд також враховує і те, що при поділі квартир, їй виділено квартири з меншою площею.

При поділі нежитлового приміщення АДРЕСА_20 , суд вважає, що їх слід поділити по між сторонами, згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, а саме частину приміщення 1-6 площею 142,2 кв.м. та приміщення 1-7, площею 38,3 кв.м., вартістю 927230 грн - позивачці за первісним позовом ОСОБА_1 , а частину приміщення - коридор 1-2 площею 18 кв.м., кладову 1-3, площею 16.3 кв.м., кладову 1-4, площею 4,9 кв.м., кабінет 1-5, площею 7,5 кв.м., частину приміщення 1-6, площею 76,4 кв.м. та склад 1-8, площею 57,4 кв.м. відповідачу за первісним позовом ОСОБА_8 . Для поділу сторонам слід провести будівельні роботи, які зазначені експертом у висновку. У висновку експерта відсутні дані про те, що виконання будівельних робіт з розподілу приміщення потребують внесення змін в несучі конструкції та погодження, а тому доводи з цього приводу ОСОБА_1 є безпідставними.

Також, суд вважає, що при поділі майна подружжя, сторонам слід виділити по ідеальних частки нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155.3 кв.м.

Суд відхиляє покликання позивачки виділення їй нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 , а відповідачу - приміщення АДРЕСА_11 . Так, ОСОБА_8 заперечив такий варіант поділу, зважаючи на те, що частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 він планує використовувати як складське для здійснення підприємницької діяльності. Також, суд бере до уваги, що вартість вказаних приміщень є неспівмірною - 1854460 грн - вартість приміщення по АДРЕСА_6 та 6929800 грн - вартість нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , тобто в 3,7 рази більша. Крім того, вказані приміщення відрізняється за цільовим призначенням та розміщенням відносно центральної частини міста.

Також, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про виділення їй майна із посиланням на те, що спільні сини залишилися проживати із нею, і вона, у випадку виділення їй квартири АДРЕСА_3 та гаражів із ремонтами подарує їх синам. Так, сини є повнолітніми, не можуть претендувати на спільне майно подружжя, право власності за ними не реєстровано. Розпорядження спільним майном, в тому числі і відчуження його синам, повинно відбуватися за згодою обох з подружжя. При цьому факт проживання чи не проживання сина ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 не впливає на поділ майна, оскільки право власності та право проживання є різними правовими категоріями.

Крім цього, позивач та відповідач вже подарували коштовне нерухоме нежитлове приміщення сину ОСОБА_5 , який використовує його для здачі в оренду під магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за що отримує орендну плату.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 223, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 лютого 1993 року у Заздрівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №2.

Поділити майно подружжя, яке нажите за час шлюбу.

Виділити за рахунок спільної сумісної власності подружжя таке майно ОСОБА_1 :

- квартиру АДРЕСА_16 , загальною площею 47.3 кв.м., вартістю 1668790 грн;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 93,0 кв.м., вартістю 3329820 грн;

- гараж АДРЕСА_10 , площею 23.5 кв.м., вартістю 570980 грн.

- гараж АДРЕСА_4 , площею 25.4 кв.м, вартістю 688100 грн.

- нежитлового приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, а саме частину приміщення 1-6 площею 142,2 кв.м. та приміщення 1-7, площею 38,3 кв.м., вартістю 927230 грн;

- 63/100, нежитлового приміщення №60 по АДРЕСА_15 , згідно додатку №3 висновку експерта від 14.02.2023, а саме, приміщення торгового залу «1» площею 157,3 кв.м., коридор «7» площею 8,1 кв.м., туалет «8» площею 2,7 кв.м., кабінет 9, площею 22,3 кв.м, вартістю 4857586 грн;

- ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155.3 кв.м, вартістю 3464900 грн;

- автомобіль Toyota Camry, р.н. НОМЕР_1 , вартістю 1000586,52 грн;

- міні-трактор Kubota GL25 р.н. НОМЕР_5 вартістю 365902,43 грн,

всього майна на суму 16873894 грн.

Виділити за рахунок спільної сумісної власності подружжя таке майно ОСОБА_3 :

- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89.7 кв.м., вартістю 3096440 грн;

- квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90.7 кв.м., вартістю 2308040 грн;

- гараж АДРЕСА_21 , загальною площею 29.7 кв.м., вартістю 721620 грн;

- гараж АДРЕСА_13 , площею 25.6 кв.м, вартістю 693530 грн;

- нежитлового приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, а саме коридор 1-2 площею 18 кв.м., кладову 1-3, площею 16.3 кв.м., кладову 1-4, площею 4,9 кв.м., кабінет 1-5, площею 7,5 кв.м., частину приміщення 1-6, площею 76,4 кв.м. та склад 1-8, площею 57,4 кв.м. вартістю 927230 грн;

- 39/100, нежитлового приміщення №60 по АДРЕСА_15 , згідно додатку №3 висновку експерта від 14.02.2023, а саме торговий зал «2» площею 85,9 кв.м., коридор «3» площею 11,6 кв.м., кладова «4» площею 9,5 кв.м., кладова «5» площею 18,2 кв.м., туалет «6» площею 2,7 кв.м., вартістю 2871164 грн.

- ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155.3 кв.м, вартістю 3464900 грн;

- автомобіль (бус вантажний) «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», р.н. НОМЕР_7 вартістю 481211 грн;

- автомобіль Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_4 вартістю 1784273,24 грн;

всього майна на суму 16348408 грн.

При поділі нежитлового приміщення №17, літ Е по АДРЕСА_6 , згідно додатку №1 висновку експерта від 14.02.2023, улаштувати роздільну перегородку у приміщенні 1-6, у віконному прорізі влаштувати ворота та перед улаштованими воротами улаштувати пандус. Витрати на проведення вказаних робіт покласти на сторони в рівних частках.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 262743 грн компенсації частки у спільному майні подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_23 , РНОКПП НОМЕР_16 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_24 , РНОКПП НОМЕР_17 .

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2023 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк