ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 серпня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/676/23

Головуючий у першій інстанції - Кузюра В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1138/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Носівська міська рада,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14.06.2023 скасувати, посилаючись на її незаконність, невмотивованість та невідповідність нормам ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції хибно залишив без руху, а в подальшому повернув позовну заяву ОСОБА_1 з підстав ненадання письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, характеристик з місця проживання та місця роботи позивача, довідок з місяця проживання позивача, про його дохід та стан здоров`я, актів обстеження житлово-побутових умов проживання та санітарно-епідеміологічного обстеження житла, епікризу дитини.

Апелянт зазначає, що за змістом ст. 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Наголошує, що суд не має права втручатися у порядок збирання і подання доказів по справі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

До позовної заяви додав:

- копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 14.06.2023 (а.с. 6);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 від 21.04.2015 (а.с. 11);

- витяг з реєстру Бобровицької територіальної громади № 2023/003296372 від 27.04.2023 про місце реєстрації ОСОБА_2 (а.с. 8);

- витяг № 2341/06-14-Ф/04.2023 відділу з питань організації надання адміністративних послуг ЦНАП Носівської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Ухвалою Бобровицького районного суду від 10.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини на підставі ст. 185 ЦПК України залишено без руху та надано час позивачу для виправлення недоліків - п`ять днів з дня проголошення ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, зазначивши, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому не обґрунтовує належним чином чому саме з ним повинна проживати дитина, не обґрунтував та не зазначив суду доказів того, що проживання дитини з матір`ю буде суперечити найкращому забезпеченню інтересів дитини, не надав суду письмовий висновок органу опіки та піклування (в даному випадку двох органів опіки та піклування, які повинні бути залучені - Носівської міської ради та Бобровицької міської ради) щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються суті справи.

Також суд вказав, що до заяви додаються характеристика з місця роботи позивача, характеристика з місця проживання позивача, довідка з місця проживання позивача, довідка про дохід позивача, довідка про стан здоров`я позивача, акт обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, акт санітарно-епідеміологічного обстеження житла позивача, епікриз дитини та інші необхідні документи (а.с. 14).

13.06.2023 представник позивача - адвокат Слєпченко С.А. подав до суду заяву, в якій посилаючись на ст. 13, 175 ЦПК України зазначив, що суд не має права втручатися у порядок збирання і подання доказів по справі (а.с. 16-18).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки, не надано висновку органу опіки та піклування; із поданих матеріалів справи взагалі не вбачається причина звернення до суду із вказаним позовом, оскільки дитина зареєстрована та фактично проживає з батьком, перешкод в спілкування дитини як з батьком, так і з матір`ю не існує, тому відсутній спір та порушення прав позивача, а ст. 4 ЦПК України передбачено право особи на звернення до суду в разі порушення її законних прав та інтересів.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги, які пред`являються до форми і змісту позовної заяви, а статтею 177 ЦПК України встановлено документи, що додаються до позовної заяви.

Мотиви, за яких судом позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а саме необхідність надання доказів та висновку органу опіки та піклування Носівської міської ради не можуть бути визнані законними, оскільки подання таких доказів при пред`явленні позову ні за ст. 175, 177, ні іншими нормами ЦПК України чи СК України не вимагається.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів у встановленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судових захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Це узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 148/2383/19 (провадження № 61-11438ск20).

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд, повертаючи позовну заяву, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Зважаючи на викладене, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції припустився порушення процесуальних норм та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, така ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою.

Отже, ухвала Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко