У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2311/23

провадження № 2-з/0285/13/23

14 квітня 2023 року м.Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючої судді Літвин О. О. та секретаря судового засідання Клечковської М. М., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 12.04.2023 звернувся до суду з заявою, в якій просить накласти арешт на транспортні засоби марки ПАЗ в кількості 8 штук.

В обґрунтування зазначив, що як засновник та виконуючий обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградтранссервіс» у листопаді 2021 року провів інвентаризацію основних (фондів) засобів по підприємству, в результаті якої виявив відсутність на балансі транспортних засобів. Останні у лютому 2021 року були перереєстровані на ім`я колишнього директора ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу. У вересні 2021 року ОСОБА_2 помер, його спадкоємцем є дружина ОСОБА_3 .

Посилався на те, що має намір пред`явити позов до ОСОБА_3 про визнання зазначених вище договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння. Для уникнення ризиків порушення його прав та товариства, з метою недопущення подальшого незаконного відчуження транспортних засобів на користь третіх осіб, вважає, що на них необхідно накласти арешт.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу на те, що подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення самого позову має особливості правового механізму регулювання і у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ЦПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Перевіривши викладені заявником обставини, виходячи з положень ст.151 ЦПК України, суд не вважає їх достатніми для обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення; вид забезпечення позову є співмірним з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою. Тому, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, чого заявником у даній справі зроблено не було.

Окрім того, жодного документу на підтвердження повноважень заявника, як керівника ТОВ Новоградтранссервіс, матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що заява подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявнику на підставі ч.10 ст.153 ЦПК України.

Керуючись статтями 149-153, 260-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та роз`яснити, що її повернення не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини що стали підставою для такого повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Головуюча суддя О. О. Літвин