Справа № 696/267/23
№ 2/696/104/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

за участі

представника позивача Соколишиної Л.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Кам`янської міської ради Черкаської області (, вул. Героїв Майдану, б. 37 в м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що її рідна тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя оформила посвідку на проживання в Україні і тривалий час проживала в с. Юрчиха Кам`янської ОТГ Черкаського району Черкаської області. У жовтні 2021 року вона виїхала до м. Кіров Російської Федерації, де захворіла та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті тітки відкрилась спадщина на спадкове майно тітки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3 . Між тим, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну 24 лютого 2022 року, поштовий та телефонний зв`язок з родичами, у яких померла тітка, був перерваний, і вони не мали змоги повідомити Позивача про смерть тітки. В січні 2023 року вже після відновлення телефонного зв`язку, Позивач дізналась про смерть тітки та той факт, що родичі останньої не будуть приймати спадщини та зобов`язались передати певним чином оригінал свідоцтва про смерть тітки. Спочатку Позивач на електронну пошту отримала копію такого свідоцтва, а в подальшому через знайомих, які подолали державні кордони, і оригінал свідоцтва. Водночас, нотаріус надала роз`яснення, що Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, а отримане свідоцтво не є апостильованим, через що їй було відмовлено у подачі заяви на прийняття спадщини. З урахуванням таких обставин, вважала, що існують підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, так як строк нею пропущений з поважних причин.

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року підготовче засідання по справі закрито, призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник Позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Від представника Відповідача до суду надійшов письмовий відзив, в якому останній просив відмовити в задоволені позову, так як Позивач не зазначила у позові способу отримання свідоцтва про смерть тітки та конкретного часу цього. В подальшому, після отримання відповіді на відзив, представник Відповідача подав до суду заяву про те, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він особисто займався передачею оригіналу свідоцтва Позивачу, так як товаришував із нею. Обставини, про які Позивач повідомила суд він підтвердив повністю. Так, свідоцтво йому передала його мати ОСОБА_4 , яка на той час поверталась з Російської Федерації, а перед цим від родичів померлої тітки Позивача, отримала свідоцтво про її смерть.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Як установлено судом, Позивач являється племінницею ОСОБА_2 , що підтверджується копією паспорту Позивача серії НОМЕР_2 , виданого Смілянським РВ УМВС України в Черкаській області від 24.03.2011 року (а.с. 5), свідоцтвом про народження Позивача серії НОМЕР_3 від 14 жовтня 1994 року (а.с. 7), свідоцтвом серії НОМЕР_4 від 15.02.1963 року (а.с. 15-16), свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 13 травня 2016 року (а.с. 18-19), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 1 від 25 січня 2017 року (а.с. 21), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 9 від 20 січня 2023 року (а.с. 22), свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 26 серпня 2003 року (а.с. 23).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_7 від 05 липня 2022 року, місцем смерті значиться м. Кіров Російської Федерації (а.с. 8).

За життя ОСОБА_2 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_3 , який являвся її власністю на підставі свідоцтва про право на спадщину серії АВО № 164338 від 09.11.2000 року (а.с. 9-10, 14) та на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2020 року мала у власності квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 11-13).

Про смерть ОСОБА_2 Позивач дізналась в січні 2023 року, про що свідчить роздруківка з електронної пошти Позивача про отримання нею сканованої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Як слідує з показів свідка ОСОБА_3 , оригінал цього свідоцтва Позивачем отримано через його матір, яка особисто вивозила цей документ з території Російської Федерації.

Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , і до цієї заяви долучила лише копію свідоцтва про смерть останньої, яку отримала до цього електронною поштою.

Згідно роз`яснення нотаріуса № 54/01-16 від 03 березня 2023 року Позивачу рекомендовано звернутись до суду, так як нотаріус не отримала оригіналу легалізованого документу про смерть спадкодавця.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 480 від 19.04.2022 встановлено, що під час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. В подальшому, до зазначеного положення були внесені зміни Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022. Відповідно до нової редакції, чинної на даний час, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Щодо роз`яснення нотаріуса, суд бажає зазначити, що на момент його видачі, в Україні вже діяла постанова Кабінету Міністрів України № 107 від 04 лютого 2023 року «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», згідно пункту 1 якої «під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення».

Таким чином, формулювання «станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймались на території України без спеціального посвідчення» є відмінним від формулювання «документи, які були видані після 24 лютого 2022 р.», а тому вказаний нормативно-правовий документ дозволяє приймати без спеціального посвідчення на території України і свідоцтва про смерть, видані після 24 лютого 2022 року, так як до 24 лютого 2022 року існувала законодавча процедура визнання таких документів без їх апостилювання відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і Російською Федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймались на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядались як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Чинним законодавством України з 04 лютого 2023 року передбачено можливість прийняття такого документу, а тому з огляду на положення Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженою наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 року №113,зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 26.06.2002 року № 535/6823 та статті 100 Закону України «Про нотаріат» перешкоди для його прийняття нотаріусом відсутні. В даному випадку, нотаріус мав керуватись п. п. 1.2., 1.3., 1.5. Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, а саме при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус серед іншого мав з`ясувати відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини; факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус мав перевірити шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану; якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу мав бути поданий відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України.

В роз`ясненні нотаріуса є вірним посилання на те, що дія вище вказаної Конвенції відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX від 01.12.2022 р., який набрав чинності 23.12.2023 р., була зупинена у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, також Україна згідно з положеннями зазначеного Закону вийшла з цієї конвенції.

Однак, роз`яснення і дії нотаріуса жодним чином не врахували положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 р. № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», за змістом якого на даний час свідоцтво про смерть ОСОБА_2 повинно прийматись на території України без спеціального посвідчення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини Позивач вказувала, що про смерть спадкодавця остання дізналась із запізненням у зв`язку з тим, що остання померла на території Російської Федерації, з якою після повномасштабного вторгнення в Україну припинені поштові відправлення та транспортне сполучення. Підтвердження смерті нею отримано після спілкування з родичами у цій країні, і вона мала перешкоди в одержані оригіналу свідоцтва про смерть спадкодавця, який їй був наручно доставлений тільки після приїзду через інші країни особи, яка супроводжувала його доставку.

Вказані Позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини судом визнано поважними, а відтак необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини з метою захисту невизнаних спадкових прав позивача. Суд виходить з того, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, іншим чином захистити права Позивача неможливо, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення шляхом визначення Позивачу додаткового строку для подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Кам`янської міської ради Черкаської області (, вул. Героїв Майдану, б. 37 в м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додатковий строк у один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її рідної тітки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кіров Кіровської області, Російської Федерації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В.Шкреба