Ухвала

15 травня 2023 року

м. Київ

справа № 750/11662/21

провадження № 61-2730св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна іпотечна установа,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля Оксана Володимирівна, Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми),

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Тарабаньком Дмитром Миколайовичем, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної іпотечної установи, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля О. В., Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований тим, що 13 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хилею О. В. вчинено виконавчий напис № 755, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість у сумі 63 456,91 грн за період із 06 березня до 04 червня 2021 року, невиплачену в строк, на підставі договору фінансового лізингу від 22 вересня

2020 року № ФЛ202000884.

Позивач вважав, що цей виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягав виконанню, оскільки його вчинено із порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Зазначав, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису

є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачу вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Проте вказаних вимог при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом не дотримано.

16 липня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66115702 з примусового виконання вказаного напису нотаріуса.

Позивач не погоджується із розміром заборгованості, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що з тексту виконавчого напису неможливо встановити правильність розрахунку заборгованості відповідачем. Також звертає увагу, що умовами договору про компенсацію частини лізингових платежів

від 22 вересня 2020 року № ДК202000895, укладеного між ГУНП в Чернігівській області, Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 , передбачено компенсацію частини лізингових платежів за договором фінансового лізингу

від 22 вересня 2020 року № ФЛ202000884 за рахунок коштів Державного бюджету на інших джерел, не заборонених законодавством. Проте у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса не зазначено про наявність договору про компенсацію частини лізингових платежів від 22 вересня 2020 року

№ ДК202000895, відсутні відомості про його розірвання або припинення, нотаріусом не перевірено обґрунтованості зазначених відповідачем сум заборгованості, не вказано, за якими саме зобов`язаннями, коли цей строк настав, коли та в яких розмірах мали бути внесені грошові кошти, не перевірено розмір

і порядок внесення платежів органом забезпечення житлом. Приватний нотаріус Хиля О. В. при вчиненні оспорюваного напису не переконалась належним чином

у безспірності сум, що підлягають стягненню, чим порушила норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, оспорюваний виконавчий напис вчинено не на оригіналі документу, що встановлює заборгованість, а на окремому бланку нотаріальних дій.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хилею О. В.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хилі О. В. від 13 липня 2021 (реєстровий № 755), яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь Державної іпотечної установи заборгованість у розмірі 63 456,91 грн.

Рішення мотивоване тим, що оскільки направлені позивачу вимога про сплату заборгованості та довідка про заборгованість повернулися нотаріусу з відміткою

«з закінченням терміну зберігання», тож матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем або власну відмову позивача від отримання відповідного повідомлення, що позбавило права позивача подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом із дотриманням приписів чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини. Неотримання позивачем кореспонденції, направленої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хилею О. В. на дві його адреси, є наслідками дій (бездіяльності) позивача щодо неотримання цієї кореспонденції, що свідчить про ухилення позивача від отримання повідомлень про порушення грошового зобов`язання.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У лютому 2023 року ОСОБА_1 через представника - адвоката

Тарабанька Д. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15, Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі

№ 554/6777/17, від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17, від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20. Також, у касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на пункт 4

частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується

з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу),

а саме зазначає, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля Оксана Володимирівна, Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Тарабаньком Дмитром Миколайовичем, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року призначити до судового розгляду на 24 травня 2023 року колегією у складі п`яти суддів

у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний