Справа №642/3423/23
21 серпня 2023 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Проценко Л.Г.,
за участю секретаря Карташова М.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 05.07.2023р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У позовній заяві наведено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження де вказано, що позивач не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками надсилалася на останнє відоме місце мешкання та повернулася до суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Також, до позову додано публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб станом нам 11.12.2019р., яка не містить підпису позичальника. (а.с. 4-14)
28 грудня 2021р. між АТ «РВС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1, за яким позивач отримав право вимоги серед іншого до ОСОБА_1 (а.с. 21-27)
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Виходячи з Заяви-Договору № 0046994, графіку платежів, та Паспорту споживчого кредиту, які були підписані позичальником, розрахунок щомісячної комісії та процентів здійснено невірно, оскільки у цих документах зазначено, що кредитний договір укладено на 6 місяців і чітко погоджено розмір щомісячних платежів починаючи з першого платежу 18.01.2020 року і закінчуючи останнім платежем 18.06.2020 року.
Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не зазначено, яким чином строк дії договору було продовжено на період після 18.06.2020 року. В даному випадку суд не може керуватися нормами Публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки неможливо встановити, що відповідачу дана Публічна пропозиція пропонувалася саму у такій редакції на час укладення кредитного договору. Таким чином, Публічна пропозиція належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Розмір комісії за період з 18.01.2020 року по 18.06.2020 року становить 4545,48 грн. Тому, із врахуванням оплати відповідачем комісії на загальну суму 1515,16 грн. (зворотній бік аркуша справи 37), до стягнення підлягає комісія у розмірі 3030,32 грн. (4545,48 відняти 1515,16)
Розмір процентів за період з 18.12.2019р. по 18.06.2020р. становить 820,19 грн. (графік платежів на аркуші справи 16. Згідно аркуша справи 38, відповідачем погашено у лютому та березні 2020р. проценти на суму 451,09 грн. (248,17 + 193,29 + 9,63). Тому, до стягнення підлягають непогашені проценти у розмірі 369,10 грн. (820,19 відняти 451,09)
У зв`язку із цим, до стягнення підлягає й менший розмір інфляційних витрат та 3% річних.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,3, 207, 509, 526, 549, 551, 625, 526, 626, 628, 633, 634, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1ЦК України, ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони - Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (, адреса 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.77А)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 )

Суддя Л.Г. Проценко