Номер провадження: 22-ц/813/5737/23
Справа № 509/1581/23
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» на ухвалу Овідіопольського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року у справі №509/1581/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» звернулося до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг з ОСОБА_1 у сумі

15 504, 24 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав про те, що він здійснює постачання та розподіл електроенергії для задоволення власних побутових потреб мешканців сільських населених пунктів на території Таїровської селищної ради, а саме с. Лиманка, смт. Таїрове, житлового масиву Совіньйон.

25.01.2021 року між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» і ТОВ «Комунсервіс» був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №03-1345N ПУП., згідно якого ТОВ «Комунсервіс» є колективним побутовим споживачем, який закуповує електроенергію у ТОВ «ООЕК» і здійснює подачу електроенергії індивідуальним побутовим споживачам.

12.11.2018 року між ТОВ «Комунсервіс» та ОСОБА_1 був укладений договір про користування електричною енергією №308Є/Л.

Мосієнко Ольга Олексіївна не виконує взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, вартість наданих послуг не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 15 505,24 грн., з яких вартість спожитої і несплаченої електроенергії складає 11 158,80 грн., вартість спожитої і несплаченої послуги з утримання і обслуговування технологічних електричних мереж 4 346,44 грн. за період з 01.01.2022 року по 17.02.2023 року.

У зв`язку із вищевикладеним, заявник просив суд видати судовий наказ про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг з ОСОБА_1 у сумі 15 504, 24 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року у задоволенні заяви ТОВ «Комунсервіс» про видачу судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «Комунсервіс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно договору про користування електричною енергією №308Є/Л, укладеного між сторонами 12.11.2018 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою:

АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Овідіопольського районного суду м. Одеси. Таким чином, заява про видачу судового наказу подана до Овідіопольського районного суду м. Одеси у відповідності до вимог ст. 162, ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, в п. 1 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, щодо відмови у видачі судового наказу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції керувався

ч.9 ст.165 ЦПК України та виходив з того, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно приписів ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.9 ст.165 ЦПК України)

Судом встановлено, що у березні 2023 року ТОВ "Комунсервіс" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . При цьому заявник в заяві вказав адресу боржника:

АДРЕСА_1 (а.с.1)

На виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України, судом першої інстанції здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Відповідно до отриманої відповіді №6918 від 30.03.2023 року та № 6924 від 30.03.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними судом параметрами: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу не знайдено (а.с.18,19)

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку із відсутністю інформації щодо місця проживання (перебування) боржника, ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги подається до суду першої інстанції за правилами виключної підсудності, не приймається апеляційним судом та спростовується вимогами закону, з огляду на таке.

За загальним правилом частини 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Разом з тим ч.9 ст.165 ЦПК України, яка є спеціальною у даних правовідносинах, встановлено що, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, вказаною нормою процесуального права встановлено імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить вимогам ст.162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи).

Таким чином, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи- боржника.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями

ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, в даному випадку стягувач, встановивши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду м. Одеси від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

І.В. Склярська