Справа №591/824/23
Провадження № 2/591/110/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми у складі

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.

представника позивачки ОСОБА_1

представників відповідачів Яковенка Є.М., Гладкої В.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Цуканова Валерія Валерійовича до Приватного підприємства «АМАДЕУС», Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 в особі представника адвоката Цуканова В.В. звернулася до суду з вказаним позовом до ПП «АМАДЕУС», ПрАТ «Дніпрополімермаш» та, уточнивши позовні вимоги, просить визнати недійсним договір поруки № А21:091 від 23 вересня 2021 року, сторонами якого є ПрАТ «Дніпрополімермаш», ОСОБА_2 та ПП «АМАДЕУС».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 лютого 2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом, справа призначена до підготовчого засідання.

02 березня 2023 року від представника відповідача ПрАТ «Дніпрополімермаш» надійшло клопотання про закриття провадження у зазначеній справі з тих підстав, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В підготовчому засіданні представник відповідача ПрАТ «Дніпрополімермаш» Гладка В.О. підтримала заявлене клопотання.

Представник позивачки ОСОБА_1 та представник відповідача ПП «АМАДЕУС» Яковенко Є.М. заперечували проти задоволення зазначеного клопотання, посилаючись на те, що позивачка при укладенні договору поруки діяла як фізична особа, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачка в підготовче засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що його предметом є договір поруки № А21:091 від 23 вересня 2021 року, укладений між є ПрАТ «Дніпрополімермаш» (продавець), ОСОБА_2 (поручитель) та ПП «АМАДЕУС» (покупець). Згідно п. 1 цього договору поруки його предметом є зобов`язання поручителя перед продавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання покупцем своїх зобов`язань перед продавцем, які випливають з умов Договору купівлі-продажу № А21:089 від 23 вересня 2021 року (надалі за текстом «Основний договір»), а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії.

До позовної заяви приєднано копію договору купівлі-продажу №А21:089 від 23 вересня 2021 року, укладеного між ПрАТ «Дніпрополімермаш» (продавець) та ПП «АМАДЕУС» (покупець), згідно якого продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити сонячні фотогальванічні модулі (а.с. 6-8)

При вирішенні питання щодо підсудності вказаного позову суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/2529/18 від 19 березня 2019 року.

Згідно цього висновку критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто договір поруки укладається кредитором і поручителем для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18).

Велика Палата Верховного Суду додатково звернула увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позивачка просить визнати недійсним договір поруки, що укладений на забезпечення виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу, сторонами якого є юридичні особи.

Тобто між позивачкою та відповідачами існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Оскільки провадження у вказаній справі було відкрито помилково, необхідно повідомити позивачці, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Цуканова Валерія Валерійовича до Приватного підприємства «АМАДЕУС», Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» про визнання договору недійсним.

Роз`яснити позивачці її право звернутися з вказаною позовною заявою в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повна ухвала суду виготовлена 01 червня 2023 року.

Суддя А.П.Сидоренко