Ухвала

06 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 534/1101/20

провадження № 61-12047 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» та приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка Андрія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності, про припинення права приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

1. У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати повністю рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка А. М. за індексним номером 52758318 від 22 червня 2020 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс») права приватної власності в розмірі частки 1/1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 36976087, внесений 17 червня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А. М., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52758318 від 22 червня 2020 року, згідно з яким за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» зареєстровано право приватної власності в розмірі частки 1/1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» право приватної власності в розмірі частки 1/1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , запис про реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка А. М. за індексним номером 52758318 від 22 червня 2020 року.

2. Рішенням Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року (повний текст якої складено 14 липня 2023 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано повністю рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка А. М. за індексним номером 52758318 від 22 червня 2020 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» права приватної власності у розмірі частки 1/1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 36976087, внесений 17 червня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А. М., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52758318 від 22 червня 2020 року, згідно з яким за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» зареєстровано право приватної власності в розмірі частки 1/1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Припинено за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» право приватної власності в розмірі частки 1/1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , запис про реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка А. М. за індексним номером 52758318 від 22 червня 2020 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

4. До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», подана його представником - адвокатом Галінкіним В. Ф. на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року.

5. Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вказує на те, що за змістом частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється, зокрема згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. За умовами іпотечного договору від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Сторони встановили, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя або на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору. Тобто сторони договору досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Отже, ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» правомірно обрало позасудовий спосіб захисту своїх прав кредитора у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 грошових зобов`язань, забезпечених іпотекою та звернуло стягнення на предмет іпотеки - будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом застосування процедури набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» згідно з відповідним застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову у зв`язку з тим, що згаданим іпотечним договором не передбачено права іпотекодержателя зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19.

7. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

8. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 березня 2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено договір про відкриття кредитної лінії від 11 березня 2008 року № МБИ1159-08-3.

10. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором були укладені такі договори: договір поруки від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/П, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 (боржник) та ОСОБА_2 (поручитель); іпотечний договір від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (іпотекодержатель), ОСОБА_1 (іпотекодавець 1) та ОСОБА_2 (іпотекодавець 2). За вказаним іпотечним договором іпотекодавці передали в заставу іпотекодержателю таке нерухоме майно: будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , житловою площею 93,7 кв. м, загальною площею 188,8 кв. м (далі - предмет Іпотеки).

11. У жовтні 2019 року на поштову адресу надійшов лист-повідомлення за вих. № 083-2-4701/19 від 11 жовтня 2019 року, про те, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» були укладені договори про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами.

12. 19 березня 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» направило рекомендованими листами з повідомленням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмову заяву-вимогу про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3 та звернення стягнення на предмет іпотеки, яка містила відомості про прострочену заборгованість за кредитом, вимогу про усунення порушення зобов`язання в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання законних вимог нового кредитора. Вказані заяви-вимоги були отримані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 березня 2020 року. Кредитна заборгованість не погашена.

13. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимоги про повернення кредитних коштів, у червні 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А. М. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. Приватний нотаріус Доценко А. М. прийняв рішення про проведення державної реєстрації права власності в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», з відкриттям розділу № 52758318 від 22 червня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заведенням реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна.

14. З інформаційної довідки «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 28 липня 2020 року № 218005142 вбачається, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», підстави для державної реєстрації: договір про відступлення права вимоги; вимога про усунення порушення зобов`язання; рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень; довідка іпотекодержателя. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52758318 від 22 червня 2020 року, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка А. М.

15. Згідно з пунктом 8.4.3. іпотечного договору від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані.

16. Пунктом 8.4.8. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов основного зобов`язання, в тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобов`язання, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до пункту 3.4. основного зобов`язання кредитного договору, заявить іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку зазначеного у пункті 3.2. кредитного договору, а іпотекодавець не виконає зазначене зобов`язання.

17. Згідно з пунктом 8.4.7. іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до вимог цього договору.

18. Пунктом 10 іпотечного договору сторони встановили, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя або на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

19. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами не укладався.

20. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

21. Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

22. З аналізу змісту вищенаведених статей 36 і 37 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що за цим Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом.

23. Апеляційний судом встановлено, що іпотечним договором від 11 березня 2008 року № МБИ 159-08-3/3 не передбачено права іпотекодержателя зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки.

24. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-1V) в редакції, чинній на час прийняття приватним нотаріусом рішення про державну реєстрацію за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» права власності на предмет іпотеки.

25. Згідно з пунктом 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону № 1952-IV та цим Порядком.

26. Для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину (пункт 57 Порядку № 1127).

27. Згідно з пунктом 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

28. «У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-IV та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства». Вказані правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц (провадження № 14-501цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19).

29. У статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.

30. Якщо позивач (іпотекодавець) вважає порушеними свої права на предмет іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем), він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). Цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. При цьому позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача.

31. В абзаці третьому частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент звернення з позовом), зокрема, встановлювалося, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

32. Зазначене положення закону обумовлено тим, що суд вирішує спір про право. Скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності.

33. Під час розгляду справ цієї категорії суд повинен надати оцінку всім обставинам, які мали місце при зверненні стягнення на іпотечне майно. Тим самим суд визначає: (а) неправомірність дій особи, яка зазначена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник (адже саме ці дії призвели до внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цих відомостей); (б) що ці дії не були здатні призвести до набуття права власності особою, яка позначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник, а тому (в) в цієї особи відсутнє право власності, а отже (г) право власності належить позивачеві (якщо позивач доведе всі наведені вище обставини).

34. Апеляційним судом також встановлено, що спірне нерухоме майно не відчужувалося третім особам. На момент звернення позивача з позовом та розгляду справи судом першої інстанції право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс».

35. Підставою виникнення у ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» права власності на кожен з об`єктів спірного нерухомого майна є іпотечний договір від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3. Іпотекодавцем за цим договором є позивач, а іпотекодержателем - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». Тобто між сторонами існують договірні відносини, які регулюють звернення стягнення на спірне нерухоме майно.

36. Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

37. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18, які були застосовані апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні.

38. Встановивши, що іпотечним договором від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3 не передбачено права іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, відповідно й відсутнє відповідне застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення приватного нотаріуса про проведення державної реєстрації права власності в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» та правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 .

39. Такі висновки апеляційного суду відповідають вищенаведеним правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

40. Суд апеляційної інстанції дав оцінку зібраним у справі доказам, дослідив умови іпотечного договору від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3 та встановив, що його умовами не передбачено права іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

41. Викладаючи в касаційній скарзі досліджені судом умови іпотечного договору від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3, заявник просить переоцінити їх та надати протилежне тлумачення, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

42. Крім цього, в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

43. В постанові Верховного Суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» («no individually negotiated»), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін». Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

44. Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не свідчать, що під час оцінки зібраних у справі доказів, зокрема при дослідженні умов іпотечного договору від 11 березня 2008 року № МБИ159-08-3/3, суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених в постановах Верховного Суду.

45. Що стосується посилання заявника на постанову Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 з цитуванням викладених в ній висновків, які стосуються оцінки наявного у справі № 199/8324/19 доказу - іпотечного договору, в пункті 4.6 якого безпосередньо передбачено, що: іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», то таке посилання не заслуговує на увагу, оскільки це є висновками щодо оцінки обставин, встановлених у зазначеній справі, які не є аналогічними обставинам, встановленим в цій справі, та не є висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Посилаючись на ці висновки, заявник вважає, що апеляційний суд неправильно встановив обставини в цій справі на підставі здійсненої ним оцінки доказів в їх сукупності і що Верховний Суд має їх переоцінити, при тому, що з підстав порушення апеляційним судом норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389, частина третя статті 411 ЦПК України) судове рішення не оскаржено.

46. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

47. У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України, суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

48. Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та відповідає висновкам Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» та приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценка Андрія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності, про припинення права приватної власності.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. І. Грушицький

Є. В. Петров