Дата документу 04.04.2023 Справа № 331/4613/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4613/22 Головуючий у І інстанції: Яцун О.О.
Провадження № 22-ц/807/570/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 в особі представника адвоката Біленка Олексія Валерійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 в особі представника адвоката Біленка О.В. звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 . Вони проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Також з ними проживає співмешканка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За твердженням заявниці, під час спільного проживання із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони обоє постійно підіймають на неї руку, висловлюються нецензурною лайкою, завдають їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона змушена систематично викликати поліцію та фіксувати вказані обставини. ОСОБА_2 постійно провокує ОСОБА_1 для того щоб той бив заявницю, вони постійно здійснюють на неї психологічний тиск. ОСОБА_3 неодноразово зверталась до поліції з заявою про вчинення щодо неї домашнього насильства. Під час перевірки за даним зверненням було здійснено виїзд за адресою заявника, де виконано опитування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надалі було винесено тимчасовий заборонний припис та складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Після чого, навіть за наявності заборонного припису, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують вчиняти відносно заявниці насильство, шляхом нанесення тілесних ушкоджень, та здійснюють психологічний тиск. Заявниця побоюється за своє життя і здоров`я, а тому вимушена звернутись до суду.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_3 просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , яким просила визначити заходи тимчасового обмеження їх прав та покласти на них обов`язки, а саме: обмежити спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на визначену відстань до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривдникам, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року заяву задоволено.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження їх прав та покласти на них обов`язки, а саме: обмежено спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено наближатися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на визначену відстань до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 ; заборонено особисто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривдникам, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Встановлено строк обмежувального припису в шість місяців.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що саме ОСОБА_3 постійно вчиняє щодо них домашнє насильство, у зв`язку з чим, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 331/4115/22 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнього насильства) відносно ОСОБА_1 , та накладено на неї відповідне адміністративне стягнення.

Скаржники стверджують, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ними домашнього насильства. Суд першої інстанції не перевірив, яке остаточне судове рішення ухвалив суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 331/2901/22 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на яку посилалась заявниця, звернувшись до суду. Так, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року закрито провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відзивів у справі не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року просили залишити без змін.

Скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали свою апеляційну скаргу, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року просили скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить частково задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що у справі наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту її інтересів доцільно встановити відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обмежувальний припис.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1, ч .2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч.ч 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі "Гурепка проти України (N 2)" (заява N 38789/04) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішенні від 13 грудня 2011 року у справі "Трудов проти Росії" (заява N 43330/09) ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення прийнято за відсутності учасників справи на підставі ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, оскільки учасники належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки (а.с. 16).

Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного повідомлення учасників справи про розгляд справи судом першої інстанції. Так, заява ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису надійшла до суду 29.11.2022 (а.с. 1), ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження за казаною заявою, розгляд справи призначено на 01.12.2022 об 11 год. 00 хв. (а.с. 14). Наступним аркушем матеріалів справи є протокол судового засідання від 01.12.2022, у якому розглянуто справу.

Отже, процесуальні гарантії забезпечення справедливого розгляду справи стосовно заінтересованих осіб у справі порушені через неналежне їх інформування про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.

Правильним по суті рішення є в тому разі, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що "не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань" стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2022 року у справі N 522/18010/18 (провадження N 61-13667сво21).

Разом з тим, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , як вбачається з копії довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру за № від 07.12.2021 (а.с.7).

З копії довідки ДОП СП ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Федіна Іллі щодо звернення ОСОБА_3 суд першої інстанції встановив, що 25.08.2022 до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Це звернення зареєстровано до журналу Єдиного обліку № 11540. В ході перевірки за даним зверненням було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, де було виконано опитування та винесено тимчасовий заборонний припис, а також складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Таким чином, було запропоновано подальшу перевірку за матеріалом ЄО № 11540 - припинити; матеріали ЄО № 11540 - списати до справи (а.с.6).

Із змісту листа начальника ВП № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області № 4287/42/01-2022 від 29.08.2022 ОСОБА_5 суд першої інстанції встановив, що на звернення ОСОБА_3 від 25.08.2022 року, яке зареєстровано за ЖЕО № 11540 з приводу домашнього насильства відносно неї, за дорученням в межах компетенції розглянуто сектором превенції ВП № 2 ЗВУП ГУНП в Запорізькій області, та вказано, що в ході перевірки за даним зверненням було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де було виконано опитування та винесено тимчасовий заборонний припис, а також складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.5).

31.08.2022 ОСОБА_3 звернулась із заявою до Олександрівського відділу ГУНП в Запорізькій області щодо вчинення домашнього насильства та видачі термінового заборонного припису, відносно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10).

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 ч.1 цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Апеляційний суд встановив, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2022 у справі № 331/2901/22 за протоколом серії ВАБ №916949 від 25.08.2022, який надійшов з відділу поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції не перевірив, яке остаточне судове рішення було прийнято судом на наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення № 331/2901/22 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення насильства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 .

Натомість скаржники зазначають про те, що саме ОСОБА_3 постійно вчиняє щодо них домашнє насильство, у зв`язку з чим постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2022 у справі про адміністративне правопорушення № 331/4115/22 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , вчиненого ОСОБА_3 26.10.2022) та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що підтверджено матеріалами справи (а.с.40-42).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення оскаржуваного рішення містить заборону наближатись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на «визначену» відстань до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 без зазначення конкретної відстані, у зв`язку з чим рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року в цій частині взагалі неможливо виконати.

З огляду на вищевикладене, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження: відсутність в матеріалах справи жодних доказів вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_3 за наявності факту вчинення 26.10.2022 ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , враховуючи те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розгляд справи за відсутності учасників процесу, неналежно повідомлених про дату та час судового засідання, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про доступ до правосуддя, в той час як порушення норм процесуального права передбачено як обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення пунктом 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скасування рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року у цій справі та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 367, ч. 2 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року у цій справі скасувати, прийняти нову постанову:

«У задоволенні заяви ОСОБА_3 в особі представника адвоката Біленка Олексія Валерійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити».

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 14 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: