Справа № 212/1109/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Ведяшкіної Ю.В.,

секретар судового засідання: Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/1109/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

В судовому засіданні брали участь:

заявниця: ОСОБА_1 ,

представник заявника: ОСОБА_3 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи: ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, а 28 березня 2023 року із заявою про уточнення, в яких просила видати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обмежувальний припис яким:

1) заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 6 місяців;

2) заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шість місяців;

3) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців;

4) заборонити вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити вимогу щодо можливості виключного спілкування заінтересованої особи та заявниці щодо питань забезпечення та участі заінтересованої особи у розвитку спільної дитини, шляхом надсилання повідомлень, строком на шість місяців.

В обґрунтування заяви зазначено, що з 15.07.2016 року по 23.12.2022 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також разом із заявницею проживають двоє старших дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спільне життя з ОСОБА_2 не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, вчинення ОСОБА_2 щодо заявниці психологічного, економічного та фізичного домашнього насильства, яке часто відбувалося в присутності дітей. Так, наприкінці липня 2022 року стосунки між подружжям погіршилися, а 04.11.2022 року ОСОБА_2 під час конфлікту завдав їй ударів по обличчю та штовхав, у зв`язку з чим чотири дні лікувала побої та соромилась виходити з дому і на роботу, через сором вона не наважилася звернутися до лікарні за медичною допомогою. 18 грудня 2022 року, ОСОБА_2 , користуючись відсутністю вдома ОСОБА_1 , через зайнятість на роботі, вивіз з належної їй квартири цінні речі: м`які меблі, декоративні дерев`яні накладки вхідних, міжкімнатних дверей, телевізор, дерев`яні міжкімнатні двері, особисті прикраси ОСОБА_1 , чим вчинив щодо неї економічне насильство. Після ухвалення 23.12.2022 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу рішення про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 відмовився добровільно покидати місце проживання ОСОБА_1 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , і почав погрожувати заявниці розправою. Хвилюючись за безпеку своїх трьох дітей і свою безпеку і життя, враховуючи агресивний стан ОСОБА_2 , звернулась за захистом до поліції. Після прибуття екіпажу патрульної поліції, ОСОБА_2 виїхав до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , але не облишив переслідування заявниці та подальше вчинення щодо неї психологічного домашнього насильства. ОСОБА_2 , телефонував кожного дня, надсилає повідомлення, намагається контролювати її перебування, коло її спілкування, чим створював психологічне напруження та лякає заявницю та її старших дітей. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 була змушена звертатися за захистом до поліції. 24.01.2023 року, було видано терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 10 днів, тобто з 24.01.2023 року по 03.02.2023 року.

20 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 свою заяву підтримала та повідомила що спільне сімейне життя з ОСОБА_2 не склалось, в наслідок чого ОСОБА_2 став негативно себе поводити по відношенню до неї, але продовжували спільно проживати в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . На початку листопада 2022 року ОСОБА_2 завдав їй тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим лікувалась, але побої не знімала, до поліції не зверталася. 18 грудня 2022 року ОСОБА_2 , в той час коли вона була на роботі, вивіз з квартири меблі, міжкімнатні дерев`яні двері та оздоблення до них, інші предмети домашнього обіходу, а також належні їй прикраси та грошові кошти. Пізніше знов приходив за речами, внаслідок чого виник конфлікт, під час якого ОСОБА_2 штовхнув її старшого сина. 23.12.2022 року, пізно ввечері між ними знов виник конфлікт, під час якого ОСОБА_2 агресивно себе поводив по відношенню до неї, погрожував їй, відмовлявся покидати її квартиру, тому вона була змушена викликати поліцію, та після прибуття екіпажу патрульної поліції ОСОБА_2 покинув її квартиру та проживає окремо. Але продовжував здійснювати щодо неї психологічне насильство, яке виражалось в тому, що він постійно дзвонив, в тому числі в нічний час, ображав, погрожував, та коли повертав сина після спілкування, між ними знов виник конфлікт, під час якого ОСОБА_2 поводив себе агресивно, погрожував, тому вона знов зверталася за допомогою до поліції, внаслідок чого 24.01.2023 року було видано терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_2 . Після звернення із зазначеною заявою до суду ОСОБА_2 їздив до її батьків, вимагав від них щоб вона забрала заяву з суду, та внаслідок його приїзду батьки дуже розхвилювалися.

Також зазначила, що ОСОБА_2 піклується про їх спільного сина, бере його для прогулянок та спілкування, проти чого вона не заперечує, але це викликає необхідність спілкування з ОСОБА_2 як особисто так і по телефону.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Радіонова Н.Є., заяву підтримала з наведених підстав та просила її задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, зазначивши, що між ним та ОСОБА_1 дійсно останнім часом склались неприязні стосунки, внаслідок чого він звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, який судом було задоволено, але між ними існує спір щодо розподілу майна, який знаходиться на розгляді в суді. Вважає, що звернення ОСОБА_1 до поліції були спроваковані розподілом майна, оскільки рішення суду з цього приводу ще не ухвалено.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи адвокат Храмов М.П., заперечував проти задоволення заяви, вважаючи її необґрунтованою, та просив відмовити в її задоволені.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 15 липня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2023 року за позовом ОСОБА_2 , було розірвано. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявниця також має двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 . До розірвання шлюбу подружжя з дітьми проживали в квартирі заявниці за адресою: АДРЕСА_2 .

23.12.2022 року на пропозицію співробітників поліції, які прибули за викликом заявниці ОСОБА_2 , виїхав із зазначеної квартири, що сторонами не оспорюється.

24.01.2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за заявою ОСОБА_1 видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

24.12.2022 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. З відповіді від 30.12.2022 року вбачається, що в ході розгляду матеріалу було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_2 щодо недопущення порушення тиші, а також останній попереджений про відповідальність за ст. 173-2 КУпАП (а.с.17).

28.12.2022 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, але згідно відповіді від 06.01.2023 року її заяву передано до сектора кримінальної поліції для розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (а.с.15);

21.01.2023 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Згідно відповіді від 31.01.2023 року працівниками СПДН у відношені ОСОБА_2 було видано терміновий заборонний припис АА № 324847 від 24.01.2023 року та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ВАВ № 831835 від 24.01.2023 року (а.с.16).

24.01.2023 року у відношенні ОСОБА_2 видано Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 324847 строком на 10 діб (а.с.40).

22.03.2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (за заявою ОСОБА_1 від 21.01.2023 року) протокол серії ВАВ № 831835від 24.01.2023 року, ухвалено постанову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, яка не оскаржувалась та набрала законної сили.

24.01.2023 року ОСОБА_1 зверталася із заявою про домашнє насильство до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.18), відомості за яким внесені до ЄРДР.

22.02.2023 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в якій просила притягти до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_2 за те, що він після розірвання шлюбу постійно створює конфліктні ситуації, тим самим створює емоційний тиск (а.с.30). Згідно відповіді № 45.3/2-838 ЖЄО, матеріали направлені до сектору кримінальної поліції для розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (а.с.45).

З наданих сторонами роздруківок СМС повідомлень, вбачається, що між ними відбувалось обоюдне спілкування з приводу розподілу майна (а.с.41-44).

29.03.2023 року ОСОБА_1 зверталася до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення посилаючись на те, що 29.03.2023 року ОСОБА_2 надіслай їй повідомлення за допомогою месенджера «Viber» з погрозами її здоров`я та життю (а.с.47- 49, 50-51), за якою були внесені відомості до ЄРДР (а.с.52).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

Ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - батьки (мати, батько) одного з подружжя, інші родичі: дядько (тітка).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вбачається, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилався заявник, суд приймає до уваги показання заявника, який посилаючись на докази, підтвердив факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Таким чином, надаючи оцінку доказам, наданим заявницею ОСОБА_1 , суд вважає, що наведені заявницею в заяві від 17.02.2023 року обставини, не доведені належними та допустимими доказами, тобто з наданих заявницею доказів, суд не вбачає обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису.

При цьому, суд не приймає до уваги, як належний доказ Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 324847 строком на 10 діб (а.с.40), оскільки з нього не вбачається, що від ОСОБА_2 з цього приводу відбирались відповідні пояснення, збирались інші докази, та не вбачається, що вказаний припис був вручений ОСОБА_2 , враховуючи також ту обставину, що з приводу подій, які сталися 16.01.2023 року, Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2023 року постановлено ухвалу про закриття провадження у адміністративній справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Що стосується інформації про наявність заяв, з якими ОСОБА_1 зверталася до відділення поліції 24.01.2023 року та 29.03.2023 року, за якими внесено відомості до ЄРДР (а.с.18, 30), то суд їх не приймає до уваги, як належні докази, оскільки вони не містять будь якої інформації з приводу предмета доказування по зазначеній справі та не підтверджуються іншими належними доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 4 5, 7 -13, 17, 18, 259, 263 265, 268, 273, 293, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.04.2023 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна