Справа № 758/5901/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 квітня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М.,

за участю секретаря судового засідання - Губенко О. М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову вказав, що 03 вересня 2005 року між ним та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстрований у м. Кривий Ріг відділі реєстрації одружень, відповідний актовий запис № 501.

06 лютого 2018 року сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 43,6 кв. м. та житловою площею 28,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), про що було укладено Договір купівлі - продажу квартири, серія та номер: 155, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. За спільним рішенням позивача та відповідача квартира зареєстрована за ОСОБА_3 .

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 червня 2022 року у справі № 725/2340/22 шлюб між сторонами розірваний.

Просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати 1/2 майна за позивачем та 1/2 майна за відповідачем.

Ухвалою суду від 27 липня 2022 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, яка належить ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та всіх доказів до нього, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, - п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі із зобов`язанням надати до суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 29 березня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Негребецька Ю.Е., позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується матеріалами справи, своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась, клопотань про відкладення або про розгляд справи без її участі до суду не надходили.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використалв наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на законності і повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Судом встановлено, що сторони з 03 вересня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 червня 2022 року.

У період шлюбу, а саме 06 лютого 2018 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 43,6 кв. м. та житловою площею 28,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), яка відповідно до договору купівлі-продажу від 16 лютого 2018 року належить ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За правилами ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. (п. 22).

Згідно з п. 23 вказаної Постанови спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо

Відповідач не надав суду доказів, які можуть підтвердити, що існують обставини для відступлення від засади рівності часток у відповідності до ч. 2 ст. 70 СК України.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд Верховного суду у постанові від 02.02.2022 року по справі № 2610/23391/2012.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 206, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 43,6 кв. м. та житловою площею 28,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одна другу) частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 43,6 кв. м. та житловою площею 28,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000).

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 (одна другу) частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 43,6 кв. м. та житловою площею 28,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000).

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя М. М. Головчак