ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6522/23 Справа № 216/5704/22 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року, ухваленого суддею Чирським Г.М. в м. Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні,)

ВСТАНОВИВ

У грудні 2022 року до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов адвоката Козіної Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» про виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 працювала на ТОВ «Промтехнологія Груп» з січня 2018 року на посаді аналітика консолідованої інформації.

28 червня 2021 року на мобільний телефон ОСОБА_1 зателефонував директор підприємства і повідомив про те, що пропуск ОСОБА_1 ліквідований та, нібито, вона звільнена з ТОВ « Промтехнологія Груп» без повідомлення будь-яких причин.

ОСОБА_1 неодноразово намагалась отримати свою трудову книжку, писала листи, однак ТОВ « Промтехнологія Груп » жодного листа не отримали та до теперішнього часу трудова книжка ОСОБА_1 знаходиться у ТОВ « Промтехнологія Груп» та не повернута їй, у зв`язку з чим вона позбавлена будь де працевлаштуватись.

15.11.2022 року, адвокатом Козіною Н.В. як представником ОСОБА_1 було направлено адвокатський запит з метою з`ясування обставини та отримання від ТОВ «Промтехнологія Груп» за вказаними фактами. Однак, до теперішнього часу відповідь так і не надійшла.

Тому, позивач просила визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити ОСОБА_1 строки звернення до суду з позовною заявою, стягнути з ТОВ « Промтехнологія Груп » на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу та грошову компенсацію за невикористану відпустку по день ухвалення судового рішення, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовною заявою, як пропущений з поважних причин.

Позовні вимоги адвоката Козіної Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» задоволені частково.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 168 764,44 грн. за період з 27.07.2021 року по 17.03.2023 року (на день прийняття рішення у справі), яка обрахована без віднімання сум податків, зборів та інших обов`язкових платежів, які підлягають нарахуванню роботодавцем в разі виконанні відповідного рішення.

В решті вимог позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 940,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року залишена без задоволення заява відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» про перегляд заочного рішення суду 17 березня 2023 року.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп», посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що відповідач не отримував від суду ні копії позову з додатками, ні судових повісток, ні ухвал суду, ні рішення, а також інших процесуальних документів, тобто не був належним чином повідомлений про дати та час проведення судових засідань у даній справі, тому не мав можливості з`явитися в суд та викласти свою позицію з приводу пред`явленого позивачем позову.

Відповідач наголошує на тому, що жодних дзвінків та повідомлень про не допуск ОСОБА_1 на робоче місце від директора Товариства ОСОБА_2 не було, ці твердження позивача не доведені належними та допустимими доказами, натомість директор вжив всіх заходів щодо розшуку позивача.

Вказує, що в разі не допуску на робоче місце ОСОБА_1 могла зателефонувати в поліцію та зазначити, що її не допускають на роботу чи робоче місце (залежно від конкретної ситуації) і що тут наявні ознаки правопорушення передбаченого ст.172 КК України, а саме інше грубе порушення законодавства про працю, проте позивач не вживала жодних заходів для того щоб приступити до роботи та надати пояснення своєї відсутності на робочому місці. Наголошує на тому, що обставини викладені позивачем у заяві суперечать дійсності, оскільки все відбувалось наступним чином: 05.05.2021 після отримання заробітної плати за квітень 2021 року ОСОБА_1 покинула своє робоче місце і не з`являється на роботі по теперішній час, причини такої відсутності роботодавцю невідомі.

Вказує, що відповідач неодноразово звертався до позивача засобами поштового та мобільного зв`язку для з`ясування причин відсутності на роботі (07.05.2021 направлено лист за місцем мешкання позивача з проханням з`явитися на робочому місці або повідомити причини відсутності на роботі - поштове відправлення повернуто на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання; 21.05.2021 представники відповідача виїздили за місцем мешкання позивача, проте остання була дома відсутня; 04.06.2021 повторно направлено лист з проханням з`явитися на робочому місці або повідомити причини відсутності - поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку з відмовою позивача від отримання листа; 19.07.2022 знову позивачу направлено лист з проханням надати пояснення про причини відсутності на робочому місці - лист отримано позивачем 05.08.2022), які були проігноровані позивачем, оскільки ОСОБА_1 по теперішній час так і не надала відповідачу пояснень своєї відсутності на робочому місці.

Сторона відповідача вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені обставини справи, зокрема невірним є те, що заява ОСОБА_1 про звільнення була отримана роботодавцем 24.07.2021 під підпис, оскільки в матеріалах справи наявне лише одне повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти» з підписом позивача, а не представника відповідача, дане повідомлення про вручення має відношення до поштового відправлення позивача №708 від 12.07.2021. Вказує, що сама позивач у позові зазначає про те, що відповідачем не було отримано жодного її листа, що підтверджено поштовими поверненнями №080 та №708.

Відповідач також вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, з огляду на те, що позивачем було отримано 05.08.2022 лист відповідача від 14.07.2022, відповідно ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права саме 05 серпня 2022 року, а з позовом до суду звернулася лише 08 грудня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку.

Скаржник звертає увагу на те, що позивач жодного разу не скаржилася до управління Державної служби з питань праці та до відділу поліції з питаннями щодо не допуску на робоче місце чи про порушення її трудових прав відповідачем, що свідчить про те, що позивач умисно не виходила на роботу та затягувала час для подання незаконного позову задля стягнення більшої компенсації середнього заробітку за час нібито вимушеного прогулу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Козіна Н.В., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги та законність і обґрунтованість скаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року, без змін. Звертає увагу на те, що відповідачем до апеляційної скарги додано Акти відсутності позивача на робочому місці з травня 2021 року, копія акту про виїзд за місцем проживання позивача, копії табелів обліку робочого часу, копії уточнюючих розрахунків сум доходів, які не були долучені відповідачем під час перегляду заочного рішення судом першої інстанції, тому вказані докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги та не є належними доказами по справі.

11.09.2023 від представника відповідача - адвоката Юхимчук В.В. надійшли додаткові пояснення, які по суті є поясненями на відзив представника позивача Козіної Н.В. на апеляційну скаргу, в яких сторона відповідача просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог до ТОВ «Промтехнологія Груп» в повному обсязі. Вважає, що вимоги позивача викладені у позові та відзиві на апеляційну скаргу є безпідставними, а рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року необґрунтованим та протиправним.

12 вересня 2023 року від представника позивача, адвоката Козіної Н.В. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 12 вересня 2023 року на 10:20 год, оскільки на теперішній час ні позивач, ні представник не отримали копію апеляційної скарги, просить надати можливість ознайомитись з апеляційною скаргою та додатками до неї та наголошує на тому, що 12 вересня 2023 року о 10:20 годин вона буде зайнята в іншому судовому засіданні в Дніпровському окружному адміністративному суді у справі №160/18661/23.

Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст.17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Так, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмееженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року і на електронну адресу представника позивача Козіної Н.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 була надіслана апеляційна скарга, яка отримана 30.06.2023 о 17:40:09, що підтверджено довідкою про доставку електронної відправи вкладення. Окрім того, апеляційна скарга вдруге надилалась представнику позивача Козіній Н.В. - 11.07.2023 року та була нею отримана 11.07.2023 о 17:39:39, що також підтверджено довідкою про доставку електронної відправки вкладення (роздруковані з програми Д-3).

Окрім того, 10.08.2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від представника позивача Козіної Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу сторони відповідача, в якому адвокат посилається на те, що апеляційну скаргу вона отримала в канцелярії апеляційного суду 17 липня 2023 року, а додатки до апеляційної скарги отримала 18.07.2023 року на свою офіційну електронну пошту. У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зокрема просила визнати надані відповідачем до апеляційної скарги докази, зокрема: Акти відсутності позивача на робочому місці з травня 2021 року, копія акту про виїзд за місцем проживання позивача, копії табелів обліку робочого часу, копії уточнюючих розрахунків сум доходів, оскільки вони не були долучені відповідачем під час перегляду заочного рішення судом першої інстанції, що спростовує твердження адвоката Козіної Н.В. про неотримання апеляційної скарги та додатків до неї.

Згідно із ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на зловживання представником позивача Козіною Н.В. своїми процесуальними правами, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача, у зв`язку з чим клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника відповідача Юхимчук В.В. , яка у повному обсязі підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з січня 2018 року по 12.07.2021 року працювала в ТОВ « Промтехнологія Груп» на посаді аналітика консолідованої інформації.

Відповідно до заяви від 12.07.2021 року ОСОБА_1 просила звільнити її з посади аналітика консолідованої інформації за власним бажанням, вказану заяву направлено на адресу ТОВ «Промтехнологія Груп» 12.07.2021 року рекомендованим листом.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти», заяву ОСОБА_1 про звільнення відповідачем отримано 24.07.2021 року під підпис.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 16.08.2021 року вона просила ТОВ «Промтехнологія Груп» видати їй трудову книжку, сплатити заробітну плату за червень місяць 2021 року, а також середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, вказану заяву направлено на адресу ТОВ «Промтехнологія Груп» 17.08.2021 року та 26.10.2021 року рекомендованими листами.

Згідно адвокатського запиту адвоката Козіної Н.В. в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «Промтехнологія Груп про надання інформації від 11.02.2022 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади, проведення щодо неї відповідних розрахунків при звільнені, видачі їй трудової книжки та довідки про середній заробіток. Вказаний запит отриманий ТОВ «Промтехнологія Груп» 15.11.2022 року, що підтверджується трекінгом «Укрпошти» за накладною № 730.

Суд першої інстанції, поновлюючи позивачу строк звернення до суду з позовом, виходив з того, що до теперішнього часу невідомо про звільнення позивача з роботи, наказ про звільнення їй не вручений, тому слід визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 178 170,33 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, однак не погодився з розрахунком позивача, навів власний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який склав 168 764,44 грн. за період з 27.07.2021 по 17.03.2023 - день ухвалення рішення.

Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні грошової компенсації за невикористану відпустку, суд виходив з відсутності відомостей щодо періоду, за який позивач не перебувала у відпустці та відповідних розрахунків.

Проте, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з такими висновками суду першої інстанції і частково погоджується із доводами відповідача, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції наведених вище вимог закону не дотримався.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення виходив з того, що позивач, її представник в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували, представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву (заперечень) на позовну заяву, клопотань до суду не подав.

Перевіряючи доводи сторони відповідача щодо його неналежного повідомлення про дату, час і місце засідання суду, колегія суддів встановила, що вони підтверджуються наявними в справі матеріалами.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставляння судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції 30 грудня 2022 року направив на адресу ТОВ «Промтехнологія Груп» за вихідним №7468 копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками та повідомлення про судове засідання призначене на 20 січня 2023 року на 11:30 годин (а.с.38).

На аркуші справи 39 наявний поштовий конверт зі штрихкодом №238 в якому надсилались судом зазначені вище документи, на якому наявна відмітка поштового відділення від 14.01.2023 із зазначенням про повернення поштового відправлення через закінчення терміну зберігання (конверт отримано судом 18 січня 2023 року).

20 січня 2023 року розгляд справи відкладено через неявку відповідача на 20.02.2023 на 13:30 годин, винесена ухвала про витребування у ТОВ «Промтехнологія Груп» доказів (а.с.40-41).

20 лютого 2023 року через неявку відповідача судовий розгляд справи вдруге відкладено на 17 березня 2023 року на 10:30 годин (а.с.51).

На аркуші справи 52 наявний поштовий конверт зі штрихкодом №758 направлений судом ТОВ «Промтехнологія Груп» з судовою повісткою про виклик відповідача на 20.02.2023 на 13:30 годин (а.с.53), який повернувся до суду першої інстанції 07.03.2023 з відміткою поштового відділення про повернення поштового відправлення: «за закінченням терміну зберігання».

На аркуші справі 58 наявний поштовий конверт зі штрихкодом №738 направлений судом ТОВ «Промтехнологія Груп» з повідомленням про день судового розгляду справи 17 березня 2023 о 10:30 годин (а.с.59), ухвалою про витребування доказів від 20.01.2923- повторно (а.с.60) та уточненою позовною заявою з додатками від 20.02.29023 (а.с.61-67), який також повернуто суду без вручення адресату - 09.03.2023 із зазначення про невручення поштового відправлення з двох причин: «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із висновком суду першої інстанції про належне повідомлення відповідача, з огляду на те, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи і не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду стороною, що узгоджується із правовою позицією висловленою у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17-ц та від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц.

Отже, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення - «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи, тому колегія суддів у цій частині погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення.

Відповідач, переглядаючи заочне рішення в суді першої інстанції у своїй заяві посилався на те, що повідомлення і судові повістки не надходили відповідачу, тому останній не з`являвся в судові засідання, тобто не був належним чином обізнаний про наявність спору і не мав можливості викласти свою позицію, тому просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.80-82).

Відповідачем до апеляційної скарги на заочне рішення, суду апеляційної інстанції були надані наступні докази: копія Акту про відсутність на робочому місці від 05.05.2021; копія акту про виїзд за місцем проживання позивача від 21.05.2021; копії актів про відсутність на робочому місці, починаючи з 06.05.2021 по 31.05.2023; копію листа від 04.06.2021; копію опису до листа від 04.06.2021; копію поштового відправлення від 04.06.2021; копію повідомлення про вручення від 04.06.2021; копії табелів обліку робочого часу за період з травня 2021 по травень 2023 року включно; копії уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованих, (сплачених) на користь платників податків-фізичних осіб.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не надав ці докази суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від Товариства (неналежне повідомлення відповідача про день, час і місце розгляду справи) та під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, рішення не було скасовано з призначенням справи до розгляду, що надало б можливості відповідачу долучити докази, які не були дослідженні під час ухвалення заочного рішення, тому, долучені до апеляційної скарги докази підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом.

Так, з акту від 05.05.2021 року «Про відсутність працівника на роботі», складеному та підписаному представниками ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» в особі директора ОСОБА_2, менеджера з маркетингу ОСОБА_5 видно, що позивач ОСОБА_1 , яка займала посаду аналітика консолідованої інформації, зранку 05.05.2021 прийшла на своє робоче місце близько 09:00 годин, отримала заробітну плату за квітень 2021 року, після чого, приблизно об 11:30 годин покинула робоче місце і до кінця робочого дня до 18.00 години була відсутня на робочому місці, про причини відсутності не повідомляла, будь якої інформації про причини своєї відсутності на робочому місці через третіх осіб не надала (а.с.9, том 2).

Актом ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» від 21.05.2021, складеному та підписаному представниками ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» в особі директора ОСОБА_2, менеджера з маркетингу ОСОБА_5 , встановлено, що 21 травня 2021, близько 12:00 години зазначені представники Товариства прибули за місцем проживання позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), остання дома була відсутня, прочекали близько години, проте ОСОБА_1 дома не з`явилася (а.с.10).

З актів Товариства, складених та підписаних представниками ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» в особі директора ОСОБА_2, менеджера з маркетингу ОСОБА_5 , механіка ОСОБА_6 за період з 06.05.2021 по 31.05.2023 видно, що аналітик консолідованої інформації ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці у відповідні робочі дні тижня та про причини своєї відсутності не повідомляла, будь-якої інформації через третіх осіб про відсутність на роботі не надавала (а.с.11, том-2, весь том 3 та а.с.1-25, т.4).

З копії листа ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» від 07.05.2021 надісланого на адресу місця мешкання ОСОБА_1 видно, що директор ОСОБА_2. звернувся до ОСОБА_1 з листом, в якому просив якнайшвидше з`явитися на робочому місці, оскільки остання декілька днів не з`являлася на робочому місці та не відповідає на телефонні дзвінки, або повідомити підприємство про причини відсутності на робочому місці (а.с.88). Зазначений лист був направлений підприємством 07.05.2021, що підтверджено описом вкладення у цінний лист Ф 107, з печаткою поштового відділення 86 м.Кривий Ріг (а.с.89, т.1), однак лист було повернуто поштовим відділенням відправнику ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» без вручення адресату із зазначенням : «повертається за закінченням терміну зберігання» (а.с.90, т.1 поштовий конверт за штрихкодом №4206). Зазначений лист надався суду першої інстанції відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення.

Також, відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення була надана копія листа від 14.07.2022 за вих.№14/07 за підписом директора ОСОБА_2, адресованого ОСОБА_1 та направленого на адресу місця проживання, в якому ОСОБА_1 просили прибути до відділу кадрів Товариста за адресою: АДРЕСА_2 та надати пояснення відсутності на робочому місці та було попереджено, що у разі неявки остання буде звільнена за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України) (а.с.91, т.1). Направлення цього листа підтверджено описом, накладною №515 від 19.07.2022, його одержання ОСОБА_1 - 05.08.2022 підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Ф. 119 (а.с.92, т.1).

Відповідно до п.106 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (надалі Правил) під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Таким чином надане відповідачем рекомендоване повідомленням про вручення поштового відправлення Ф. 119 підтверджує доводи відповідача про отримання ОСОБА_1 05.08.2022 направленого Товариством листа від 14.07.2022 за вих.№14/07, оскільки на цьому повідомлені працівником поштового зв`язку зазначено прізвище отримувача поштового відправлення - ОСОБА_8 (а.с.92, т.1)

До апеляційної скарги відповідачем додано копію повторного листа від 04.06.2021 направленого ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» на адресу місця проживання ОСОБА_1 , який по змісту є повністю ідентичним першому листу від 07.05.2021 (а.с.29, том 4), який не був отриманий позивачем та повернутий відправнику 04.07.2021 з відміткою поштового відділення : «адресат відмовився від отримання (конверт зі штрихкодом №905) (а.с.31, т.4).

Наданими відповідачем табелями обліку використання робочого часу по ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» за період з 01.05.2021 по 31.05.2023 року видно, що у аналітика консолідованої інформації ОСОБА_1 проставлено у табелях - НЗ, що у буквеному умовному позначені означає - неявка з нез`ясованих причин (а.с.33-62, т.4).

З відомостей Пенсійного фонду України форми ОК-5 за період 2021- 2021 рік про сплату страхових внесків видно, що у січні, лютому, березні, квітні 2021 року нараховувалась заробітна плата та сплачувались внески, у травні 2021 року заробітна плата не нараховувалась, внески не сплачено, у червні 2021 року зазначено - 1685,28 грн. та у липні 2021 року зазначена така ж сума та відображено сплату внесків, всього для рік для пенсії утримано 35 285.28 грн., а починаючи з серпня 2021 року по 2022 рік включно проставлено «0», що підтверджує те, що заробітна плата не нараховувалась позивачу та внески підприємством пенсійному фонду не сплачувалися (а.с. 50, т.1).

В уточненій позовній заяві позивач стверджувала про те, що ОСОБА_1 неодноразово намагалася отримати у відповідача свою трудову книжку, писала Товаристу листи, однак ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» жодного її листа не отримало, що підтверджено поштовими поверненнями №080 та №708 (а.с.44-зворот, том 1).

У рішенні суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що заява ОСОБА_1 від 12.07.2021 про звільнення її з посади аналітика консолідованої інформації за власним бажанням була отримана відповідачем 24.07.2021 під підпись, оскільки він спростовується наданими позивачем доказами на а.с.23-24, т.1 - поштове відправлення №080 (заява від 12.07.2021 про звільнення) не була вручена ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП», а була повернута відправнику ОСОБА_1 (а.с.21, т.1).

Інша заява позивача від 16.08.2021 про видачу трудової книжки, заробітної плати за червень місяць 2021 року та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу також була повернута ОСОБА_1 без вручення адресату - поштове відправлення №708 (а.с.23).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Сторона позивача стверджує, що після 28 червня 2021 року ОСОБА_1 не могла виходити на роботу, оскільки її пропуск на робоче місце - АТ «Констар» був ліквідований у зв`язку з її звільненням з підприємства відповідача і з цього часу остання не отримувала заробітну плату та не змогла отримати трудову книжку, при цьому суду не надано жодного належного та допустимого доказу таким твердженням, зокрема відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 намагалася вийти на роботу, однак не була допущена на робоче місце через відсутність допуску, що вона з цього приводу зверталася до органів поліції, що вона писала скарги або звернення до управління Державної служби з питань праці з проханням розібратися у ситуації яка з нею склалася, натомість позивач двічі звернулася до Товариста із заявами: 12.07.2021 про звільнення з посади за власним бажанням; 16.08.2021 про видачу трудової книжки та заробітної плати за червень 2021 року та середнього заробітку за весь час вимушеного прогули, які не були отримані роботодавцем та повернуті відправнику, інших дій з боку позивача не було. При цьому, до суду із позовом про захист своїх порушених прав ОСОБА_1 звернулася 08 грудня 2022 року, тобто більше ніж через рік після порушення Товариством її права на працю.

Стороною відповідача на підтвердження своєї позиції, що позивач з невідомих причин самовільно перестала виходити на роботу і роботодавець намагався з`ясувати причини її невиходу на роботу, суду надані докази, зокрема: копія Акту про відсутність на робочому місці від 05.05.2021; копія акту про виїзд за місцем проживання позивача від 21.05.2021; копії актів про відсутність на робочому місці, починаючи з 06.05.2021 по 31.05.2023; копію листа від 04.06.2021; копію опису до листа від 04.06.2021; копію поштового відправлення від 04.06.2021; копію повідомлення про вручення від 04.06.2021; копії табелів обліку робочого часу за період з травня 2021 по травень 2023 року включно; копії уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованих, (сплачених) на користь платників податків-фізичних осіб; копію листа ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» від 07.05.2021; копію листа від 14.07.2022 за вих.№14/07, які спростовують доводи позивача викладені у позові про порушення її трудових прав підприємством відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , отримавши 05.08.2021 лист Товариства від 14.07.2022 за вих.№14/07, в якому ОСОБА_1 просили прибути до відділу кадрів за адресою: АДРЕСА_2 та надати пояснення відсутності на робочому місці та було попереджено, що у разі неявки остання буде звільнена за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України), за захистом свого порушеного права звернулася до суду - 08.12.2022, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку та не надала доказів поважності пропуску строку.

Отже, на підставі наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Згідно положень п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 994,20 грн. за подачу позову до суду залишаються за позивачем, сплачений відповідачем судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1410,00 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» задовольнити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1410,00 грн. (одна тисяча чотириста десять гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: