Справа№938/621/22
Провадження № 2/938/51/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

за участю: третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Виконавчого комітету Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області,

про позбавлення батьківських прав,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 , представника - адвоката Бельмеги М.В.

від відповідача: ОСОБА_2 ;

від третьої особи: Тануляк Г.М. ,

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 03.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 27.01.2023 зі стадії підготовчого засідання.

В подальшому у підготовчому засіданні двічі було оголошено перерву.

Зокрема, у підготовчому засіданні 27.01.2023 було оголошено перерву до 14.02.2023, через відсутність у представника третьої особи належних документів на здійснення представництва в суді.

В підготовчому засіданні 14.02.2023 оголошено перерву до 02.03.2023 за клопотанням позивача, для надання можливості долучити додаткові докази.

Ухвалою від 02.03.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 23.03.2023.

Судове засідання 23.03.2023 було відкладено на 19.04.2023, у зв`язку із клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 19.04.2023 з`явилися, позивач ОСОБА_1 , її представник адвокат Бельмега М.В., відповідач ОСОБА_2 , представник третьої особи Тануляк Г.М . Також у даному судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 .

В судовому засіданні 19.04.2023 оголошено перерву до 08.05.2023, у зв`язку з необхідністю заслухати думку неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання 08.05.2023 з`явилися: позивач ОСОБА_1 її представник адвокат Бельмега М.В., відповідач ОСОБА_2 , представник третьої особи Тануляк Г.М . В даному судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_6 було вислухано думку неповнолітнього ОСОБА_4 .

В судовому засіданні 08.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.02.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, в цьому ж рішенні визначено, що сина слід залишити проживати з матір`ю. При цьому батько дитини не заперечив проти цього. Зокрема, причиною розірвання шлюбу було те, що відповідач не цікавився сім`єю, не приймав участі у вихованні та утриманні дитини, жив власним життям.

Отже, ще до розірвання шлюбу відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклувався про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечував сину необхідного утримання та харчування, медичного догляду, не спілкувався з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. А після розлучення взагалі перестав цікавитися сином та виконувати батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини. Не відвідує його ні вдома, ні в школі, не надає жодних коштів на його утримання, лікування у випадку необхідності, придбання необхідних предметів побуту та навчального приладдя, не дарує подарунків з нагоди дня народження чи свят. Тобто, відповідач, є батьком, який свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їхнього виконання, мотивуючи це наявністю у нього іншої сім`ї - таким чином створивши умови, які шкодять інтересам дитини.

Посилаючись на викладені обставини, з метою захисту прав дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що ще до моменту офіційного розлучення з відповідачем вони один рік разом не проживали, зокрема з 2016 року. Вона із сином жила у своїх батьків у с. Бистрець, відповідач, в свою чергу, у своїх. За останні шість років відповідач жодного разу не спілкувався з сином. При зустрічі з сином у селі, він лише вітався, однак не розмовляв, та не питав його нічого. На даний час син ОСОБА_7 , навчається у 5 класі Зеленського ліцею, почав навчатися у школі з 2018 року, навчанням дитини займається лише вона та її батьки. Відповідач, колишній чоловік, ніколи не приймав участі у шкільному житті дитини. Також зазначила, що особливої уваги та турботи до дитини не проявляв відповідач і до розірвання шлюбу між ними. Не приділяв взагалі часу сім`ї, а після розлучення припинив будь яке спілкування. На даний час відповідач працює в смт Верховина, це година часу їзди до с. Бистрець, де проживає його дитина, однак він не приїжджає до дитини. Дитина більше спілкується з її теперішнім чоловіком. Вважає, що незалежно від того чи буде позбавлений відповідач батьківських прав чи ні, його ставлення до дитини не зміниться. При цьому він і сам не заперечує проти такого позбавлення. Зазначила, що не бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, вважає, що через своє несумлінне ставлення до батьківських обов`язків, ОСОБА_2 не має буди присутнім у житті дитини, та його слід позбавити батьківських прав. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Бельмега М.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, а також вимогам Конституції України, Конвенції про права дитини та ЗУ «Про охорону дитинства».

Правова позиція відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Зазначив, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем, з 2011 до 2017 року. У 2012 році у них народився син - ОСОБА_7 . Сімейне життя у них з позивачкою не складалося, вони під час спільного проживання часто, на певний період розлучалися. До розірвання шлюбу у судовому порядку, а саме до 2017 року, рік проживали окремо.

Після розірвання шлюбу він дуже рідко бачився з сином, оскільки його не допускали, зокрема, мати дружини, однак до органу опіки та піклування з приводу того, що йому не дозволяють спілкуватися з дитиною він не звертався. Коли був у с. Бистрець, то зупинявся біля будинку, але ОСОБА_7 не хотів з ним спілкуватися. Змінювати ситуацію щодо спілкування з сином він не планує. Якщо син захоче спілкуватись, то незважаючи на рішення суду, буде спілкуватися з ним. Підтвердив, що не приймав та не приймає жодної участі у житті сина. Зазначив, що у випадку позбавлення його батьківських прав відносно сина, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини.

Правова позиція третьої особи.

У судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Виконавчого комітету Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області Тануляк Г.М. проти задоволення позову не заперечила. Підтримала висновок комісії «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зазначила, що такий складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та з урахуванням інтересів дитини.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , виданого 04.01.2017, повторно, Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.7), його батьком є - ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_8 .

Рішенням Верховинського районного суду від 06.02.2017 було розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.10).

08.09.2021 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 , який зареєстпровано у Верховинському відділі реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис 78. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу -« ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 (а.с. 11). .

Рішенням Виконавчого комітету Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області №62 від 13.12.2022 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що органом опіки та піклування Зеленської сільської ради розглянуто заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітнього ОСОБА_4 .

Працівниками служби у справах дітей Зеленської сільської ради спрільно з ДОП Верховинського районного відділення поліції ГНПУ у Івано-Франківській області І.І. Гріздаком, 11.11.2022 обстежено умови проживання ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_11 за фактичною адресою: АДРЕСА_2 та встанволено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , розлучені. ОСОБА_2 з іншою сім`єю проживає в будинку, який належить матері.

Згідно характеристики Бистрецького старостинського округу Зеленської сільської ради за час проживання на території с. Бистрець скарг на гр. ОСОБА_2 не надходило, в конфлікти з органами влади та органами місцевого самоврядування не вступав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2022 були присутні батьки малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , При цьому батько дитини повідомив, що він згідний із заявою ОСОБА_1 , щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснюючи це тим, що вони не підтримують відносини між собою, він має іншу сім`ю.

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 , складеного 11.11.2022 ОСОБА_1 , проживає в с.Бистрець, Верховинського району Івано-Франківської області з чоловіком ОСОБА_9 , умови проживання віддмінні. ОСОБА_1 разом із сім`єю проживає у будинку, що належить її матері ОСОБА_13

ОСОБА_14 характеризується з позитивної сторони. Також встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , навчається у 5 класі Зеленського ліцею Зеленської сільської ради та за місцем навчання характеризується з позитивної сторони. Вихованням дитини займається мати - ОСОБА_1 , батько- ОСОБА_2 , контакту з школою немає. Даним висновком визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Згідно характеристики, виданої Бистрецьким старостинським округом №1 Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 уродженка с. Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області користується повагою серед односельчан. Працьовита, урівноважена, спокійна, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася. Звернень від громадян щодо порушення порядку та дисципліни немає. Одружена, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Депутатом не являється (а.с. 8).

Згідно характеристики, виданої Зеленським ліцеєм Зеленської сільської ради ОСОБА_4 , навчається у даному навчальному закладі та характеризується з позитивної сторони. Денис регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута, навчальні здібності розвинені на достатньому рівні. Громадські доручення виконує сумлінно, бере активну участь у загальношкільних заходах, має багато друзів серед учнів. Дитина виховується у неповній сім`ї. Мати ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню дитини, спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, регулярно відвідує батьківські збори. Батько дитини, ОСОБА_2 , контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями, не спілкується (а.с.9).

Відповідно до довідки Зеленського ліцею Зеленської сільської ради від 07.02.2023 №4, за період навчання ОСОБА_4 , в даному навчальному класі, батько дитини ОСОБА_2 , не приймав участі у вирішенні питань навчання сина ОСОБА_7 . Батьківські збори не відвідував, не провідував сина в школі, не приймав участі у добровільних заходах, жодної оплати не здійснював (а.с.41).

Відповідно до довідки Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області №37/2023 від 06.02.2023 позивач ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , їхній спільний малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживає і знаходиться на утриманні матері - ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 участі в утриманні та вихованні сина, не брав (а.с.42).

Згідно довідки №13 Зеленської амбулаторії Загальної практики сімейної медицини від 07.02.2023 на обліку у вказаній амбулаторії перебуває дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Здоров`ям дитини, займається виключно мати - ОСОБА_1 . При профілактичних оглядах, патронажах та при захворюваннях дитини, батько ОСОБА_2 , участі не брав (а.с.43).

Оцінка суду.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини).

Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини.

За змістом ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.141 СК України кожна дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 СК України на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.155 СК України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Нормою ст.164 ч.1 п.2, ч.ч.2-4 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, в тому числі, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. З цієї підстави мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом, характером та значенням, як для батька (матері), так і для дитини правових наслідків позбавлення батьківських прав, передбачених ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При цьому за положенням ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, який підлягає застосуванню лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно також враховувати, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід, як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний наведеному вище правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2020 року по справі №552/2947/19, від 11 вересня 2020 року по справі №357/12295/18, від 11 вересня 2020 року по справі №371/693/18, від 29 квітня 2020 року по справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року по справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року по справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року по справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року по справі №409/1865/17-ц, від 29 січня 2020 року по справі №756/1967/16-ц. Судова практика щодо застосування положень ст.164 СК України є усталеною. Крім того, схожий підхід до вирішення питання про позбавлення батьківських прав роз`яснено в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За змістом ст.7 СК України, ст.3 Конвенції про права дитини регулювання сімейних відносин, зокрема судами, має здійснюватися з максимально можливим та першочерговим урахуванням і забезпеченням інтересів дитини.

До суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав звернулася ОСОБА_1 , яка, як встановлено в судовому засіданні є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини спірних правовідносин, встановлені судом під час розгляду справи та якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, підтверджуються змістом висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Зеленської сільської ради від 13.12.2022 №62, яким визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Представник Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, в судовому засіданні висновок підтримала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона приймала участь у складанні висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , за заявою ОСОБА_10 . Розглядаючи заяву ОСОБА_1 до служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було здійснено обстеження умов проживання сімей, як позивача так і відповідача, та встановлено що умови проживання у обох сторін відмінні. Сторони позитивно характеризуються за місцем проживання. Дитина проживає з матір`ю, яка займається її вихованням та навчанням. Батько жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає.

Статтею 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, судом, у присутності психолога ОСОБА_6 було вислухано неповнолітнього ОСОБА_4 .

Так, опитаний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив суду, що на даний час він живе з мамою ОСОБА_15 . До школи його водить та забирає мама. Вільний час та канікули також проводить з мамою. Тато з ними не проживає давно, з ним не спілкується, не приймає участі у його вихованні та навчанні. Не проводить з ним разом час. Він знає його тільльки з вигляду. Під час того, коли тато жив з ними, то також уваги йому не приділяв.

Отже, як вбачається матеріалів справи, показів учасників справи та свідка, судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати сина, матеріально його забезпечувати, піклуватися про його фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя.На переконання суду, між неповнолітнім ОСОБА_7 та її батьком немає психологічного та духовного контакту, який, на думку суду, було втрачено саме з вини відповідача через пасивне відношення останнього до своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, після повного, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, враховуючи, що на час розгляду справи відповідач не змінив своє відношення до виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини, визнав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві, підтвердив, що не спілкується з дитиною та не намагається виправити ситуацію, а також враховуючи думку неповнолітньої дитини, яка зазначила, що немає жодного зв`язку з батьком, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що наявні всі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом".

Судові витрати.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Однак, в судовому засіданні позивач вказала, що не бажає стягувати із відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання даного позову до суду, та просить залишити такі витрати за нею.

За таких обставин, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 992,40 грн при поданні позову до суду, слід залишити за позивачем та з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81,89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витрати позивача по сплаті судового збору - залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: с. Бистрець, урочище Центр Верховинського району Івано-Франківської області, персональний ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , персональний ідентифікаційний номер - відстуній;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області; юридична адреса: с. Зелене, присілок Завій Верховинського району Івано-Франківської області; .

Повний текст рішення складено 18.05.2023.

Суддя Роман ДЖУС