ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1238/23 Справа № 208/8109/21 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єлькіна В.Б. на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна про визнання договору позики недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом.

22 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про забезпечення позову в порядку ст. 150 ЦПК України та просила зупинити стягнення за виконавчим документом, а саме: виконавчим листом № 203/1330/20, виданим 05 травня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 25 439 059, 88 грн., до розгляду по суті позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна про визнання договору позики недійсним, та набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

-зупинити реалізацію рухомого майна - транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN (номер кузова): НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2477 куб. см., по лоту № 490984 в межах виконавчого провадження № 65341127.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задоволено частково. На виконання зазначеного рішення у приватного виконавця перебуває виконавчий лист №203/1330/20,виданий 05 травня 2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 25439059,88 грн. Приватний виконавець вчиняє дії щодо виконання судового рішення та стягнення з неї заборгованості.

На даний час існує загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення прав позивача.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року заяву задоволено, зупинено стягнення за виконавчим документом, а саме: виконавчим листом № 203/1330/20, виданим 05 травня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 25 439 059, 88 грн., до розгляду по суті позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна про визнання договору позики недійсним, та набрання рішенням суду у справі № 208/8109/21 законної сили.

Зупинено реалізацію рухомого майна - транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN (номер кузова): НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2477 куб. см., по лоту № 490984, який зареєстрований за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в межах виконавчого провадження № 65341127, до розгляду по суті позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна про визнання договору позики недійсним, та набрання рішенням суду у справі № 208/8109/21 законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу як незаконну та постановити нову про відмову у задовленні заяви ОСОБА_2 .. Посилається на те, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2021 року та зміненим постановою Верховного Суду від 02.02.2022 року в частині розрахунку інфляційних втрат,процентів та нарахування пені, а в іншій частині залишени без змін, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задоволено частково. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 25 439 059,88 грн..Зазначними рішеннями встановлено правомірність договору позики, який знову ОСОБА_2 намагається оспорити.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2022 року по справі №203/4640/21 постанову Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2022 року залишено без змін та визнано законними всі дії приватного виконавця по виконавчому провадженню №65341127 про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованості.

Вважає, що за таких обставин відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 ..

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання сторони не з`явилися. ОСОБА_1 та його представник-адвокат Єлькін В.Б. отримали повістки,про що свідчить розписка ОСОБА_3 ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить доставлене смс-повідомлення (а.с.107-108).

Відповідно до 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору позики від 30 жовтня 2015 року, а звернення стягнення за виконавчим провадженням № 65341127 з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за оскаржуваним позивачем договором позики у сумі 25 439 059, 88 грн. може заподіяти значної матеріальної шкоди позивачу, незастосування забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за зазначеним вище виконавчим документом та зупинення реалізації рухомого майна може зробити неможливим виконання рішення суду, що порушить права позивача.

Проте такий висновок зроблено передчасно без врахування фактичних обставин, та не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на те, що між сторонами виник спір з приводу оспорювання договору позики, дійсність якого уже була предметом розгляду судових інстанцій, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із матеріалів справи вбачається і це не оспорюється сторонами, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року,залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2021 року та зміненим постановою Верховного Суду від 02.02.2022 року в частині розрахунку інфляційних втрат,процентів та нарахування пені,а в іншій частині залишеним без змін, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики, який оспорюється ОСОБА_2 у зазначеній справі, задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 25439059,88 грн..

На виконання зазначеного рішення у приватного виконавця перебуває виконавчий лист №203/1330/20, виданий 05 травня 2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська пр. стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 25439059,88 грн. Приватний виконавець вчиняє дії щодо виконання судового рішення та стягнення з неї заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2022 року по справі №203/4640/21 постанову Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2022 року залишено без змін та визнано законними всі дії приватного виконавця по виконавчому провадженню №65341127 про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованості.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначила загальними фразами , що будуть порушені її права та не надала суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, а саме: виконавчим листом № 203/1330/20, виданим 05 травня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 25 439 059, 88 грн., та

зупиненням реалізації рухомого майна, суд не звернув уваги на те, що зазначене не є забезпеченням позову, а фактично зупиненям виконання судового рішення в іншій справі, яке набрало законної сили.

Такий спосіб забезпечення позову як зупинення виконання рішення суду по іншій справі не передбачено ст.150 ЦПК України.

Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Задовольняючи заяву,суд першої інстанції фактично зупинив виконання рішення суду, яке набрало законної сили в іншій справі.

Тому законних підстав для зупинення виконання рішення у суду з забороною державному виконавцю виконувати виконавчі дії з виконання рішення суду по іншій справі, у суду першої інстанції не було.

Суд не врахував, що зупинення виконання судового рішення в іншій справі перешкоджає іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За встановлених обставин зазначені ОСОБА_2 в заяві підстави не є видом забезпечення позову. А тому ухвала суду пршої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст.368, 374,376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єлькіна В.Б. задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом № 203/1330/20, виданим 05 травня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська в справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 25 439 059, 88 грн., та зупинення реалізації рухомого майна відмовити.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: