Справа № 587/7/23
30 травня 2023 року Сумський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Черних О.М. за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: служба у справах дітей Сумської РДА (м. Суми, вул. Іллінська, 97, Сумської області) про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, припинення стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: служба у справах дітей Сумської РДА (м. Суми, вул. Іллінська, 97, Сумської області), про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 . Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 23.01.2010 року по 22 .12.2020 року. За час спільного проживання у них народилися діти, донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сторони разом не проживають, у позивача нова родина. Після розірвання шлюбу діти почали проживати разом з матір`ю. Однак мати не виконує належним чином свої обов`язків, старша донька тривалий час проживала з ним бо не знаходила спільної мови з матір`ю, молодша донька ОСОБА_4 також бажає проживати з батьком. Вказав, що відповідачка віддалилась від доньок, не приймає участі у їх вихованні та утриманні і до теперішнього часу вони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. А тому просив суд визначити місце проживання доньок разом з ним, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.
В свою чергу, ОСОБА_2 в своїй зустрічній позовній заяві зазначила, що дійсно вони перебували у шлюбі з ОСОБА_1 майже 10 років, від спільного життя вона народила двох доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу доньки залишилися проживати разом з нею. Зазначила, що виховує та утримує дітей сумлінно. Дійсно деякий час старша донька пішла проживати в будинок батька АДРЕСА_1 , однак на даний час ОСОБА_1 має нову дружину та проживає в м. Суми, тобто фактично донька проживала у бабусі з дідусем. Батько дозволяє все старшій дочці підлітку, а вона веде виховання обмежуючи в певних діях. На даний час діти проживають разом з нею, стосунки вони наладили. Просила відмовити в задоволенні позовної заяви та визначити місце проживання доньок разом з нею.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Є.Ю. надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність просять задовольнити позовні вимоги а в задоволенні зустрічного позову відмовити
ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову заперечує, просить задовільнити зустрічну позовну заяву.
Від представника третьої особи Служби у справах дітей Сумської РДА надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника, направили письмовий висновок в якому зазначили, що доцільним рекомендувати місце проживання дівчат ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_6 .
В судовому засіданні були допитані свідки
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона мати ОСОБА_2 та бачить онуків майже кожного тижня. Зазначила, що її донька дуже гарна та добра матір, піклується про дітей, завжди є їжа, солодощі. ОСОБА_8 три місяці жила у батька, оскільки мати її виховувала, а батько все дозволяв. Коли була онука у батька майже не виходила на онлайн-уроки.
Свідок ОСОБА_9 , суду пояснив, що він є братом ОСОБА_2 та часто буває в неї вдома. Зазначив, що допомагає їй по господарству, в неї завжди чисто, у дітей все є необхідне, одяг за сезоном, продукти харчування. Відносини у матері з дочками теж добрі, інколи з ОСОБА_3 в них є суперечки, але з дрібних побутових питань.
В судовому засіданні, в присутності педагога ОСОБА_10 була заслухана думка неповнолітньої ОСОБА_3 , яка зазначила, що бажає проживати разом з матір`ю.
Позиція суду
Суд вислухавши сторін, свідків, неповнолітню ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 47,48);
Відповідно до виробничої характеристики від 12.01.2023 року ОСОБА_2 працює в СВК «Агрофірма «Перше травня» з 06.03.2019 року та за період роботи зарекомендувала себе позитивно. (а.с.53).
Відповідно до характеристики Садівської сільської ради рекомендується позитивно, як спокійна, врівноважена та турботлива мати. (а.с.54).
Відповідно до характеристики Садівської сільської ради Великовільмівської філії Садівського ліцею учениця 3 класу ОСОБА_12 за період навчання зарекомендувала себе як дисциплінарна, доброзичлива, скромна і товариська дівчина. (а.с. 55).
Відповідно до характеристики Садівської сільської ради Великовільмівської філії Садівського ліцею учениця 7 класу ОСОБА_11 за період навчання при онлайн навчанні втратила інтерес до навчання, рідко виходить на онлайн- уроки. (а.с.56)
Відповідно до довідки виданої виконкомом Садівської сільської ради Сумського району Сумської області від 01.12.2022 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані в АДРЕСА_1 , фактично з 30.03.2010 року за даною адресою проживала ОСОБА_11 (а.с.22,23).
Згідно акту обстеження проживання від 20 січня 2023 року зафіксовано те, що ОСОБА_2 разом з неповнолітніми доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , фактично проживають в будинку АДРЕСА_2 . При обстежені житлових умов наявні всі необхідні речі для навчання та відпочинку дітей, в будинку охайно та затишно (ас.61).
Відповідно до службової характеристики та характеристики з місця проживання, ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, з дітьми підтримує спілкування. ( а.с 26,27,28).
Згідно висновку Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 23 лютого 2023 року №60/01-17, вважає, що виходячи з інтересів дітей, доцільним рекомендувати місце проживання дівчат ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_6 . (а.с. 84-86).
Нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).
Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Таким чином, при вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини (з урахуванням її вікової зрілості), необхідним є з`ясування психоемоційного стану дитини, її інтересів та ставлення до кожного із батьків, а також мотивів бажання проживати з одним із батьків.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.
Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а отже, в першу чергу підлягають урахуванню інтереси дитини.
Висновки суду.
Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час дівчатам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , доцільно проживати саме з матір`ю, суд вважає, що слід відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, визначивши місце проживання дітей з матір`ю, задовільнивши зустрічну позовну заяву.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: служба у справах дітей Сумської РДА (м. Суми, вул. Іллінська, 97, Сумської області) про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, припинення стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: служба у справах дітей Сумської РДА (м. Суми, вул. Іллінська, 97, Сумської області), про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю задовільнити.
Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з їхньою матір`ю - ОСОБА_2 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Черних