Справа № 462/2477/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивачка 11 квітня 2023 року звернулася у суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6000 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6000 гривень щомісячно до закінчення сином навчання, а також витрати понесені нею на правову допомогу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року і від спільного подружнього життя у них народилися двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, з вересня 2021 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. Сини проживають разом із нею, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 31 березня 2023 року, складеним Зимноводівською сільською радою. Старший син ОСОБА_4 після досягнення повноліття продовжує навчатися у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського на першому курсі денного відділення, що підтверджується Довідкою № 663 від 27.03.2023 року та Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 06 жовтня 2022 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає, хоча працює водієм автобуса ЛКП АТП №1 і отримує заробітну плату в розмірі 30000 гривень. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів у розмірі по 6000 гривень на кожну дитину.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, зазначивши, що не зважаючи на той факт, що вони з позивачкою проживають окремо, він продовжує зустрічатися та спілкуватися з синами, приймає активну участь у їхньому вихованні та матеріальному забезпеченні. На даний час він працює на посаді водія автотранспортних засобів у ЛКП АТП №1 і його середньомісячний дохід становить 17429 гривень. Також зазначає, що він проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_5 , 1950 року народження, яка хворіє рядом захворювань, в тому числі і цукровим діабетом, при цьому отримує невелику пенсію, а тому він змушений утримувати себе і маму, сплачувати в повному розмірі комунальні платежі за квартиру, в якій вони проживають. Враховуючирівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дітей, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, а також наведені вище обставини, просить визначити розмір аліментів в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме:

- стан здоров`я та матеріальне становище дітей;

-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 01 січня прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 грн, а для працездатних осіб - 2684 грн.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц.

Як встановлено судом, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2006 року, та повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17 серпня 2004 року.

Також встановлено, що позивачка разом з синами проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 31 березня 2023 року, виданим Зимноводівською сільською радою, а відповідач разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають у квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 06.10.2022 та довідки Державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського від 27.03.2023, ОСОБА_4 навчається на першому курсі факультету туризму у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського, з денною формою навчання на платній основі. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 93200 гривень.

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 6000 гривень щомісячно до його повноліття та повнолітнього сина, який навчається, у розмірі гривень 6000 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, однак не надала належних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі на кожну дитину. У свою чергу відповідач, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, його середньомісячного доходу, який складає 17429 гривень, та необхідності матеріальної допомоги хворій матері, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання синів у розмірі по 3000 гривень на кожного.

Згідно з довідкою про доходи №851898 від 04.05.2023, на даний час ОСОБА_5 отримує пенсію в розмірі 3643,50 гривень.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 08.05.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає рядом захворювань, в тому числі і стабільною стенокардією ФК ІІ, гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, цукровим діабетом ІІ типу, ангіопатією сітківки обох очей, ЦВХ ІІ на ґрунті атеросклерозу та гіпертонічної хвороби, зріла катаракта лівого ока, у зв`язку з чим потребує постійного лікування.

Виходячи з наведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2023 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 року у розмірі 2833 гривень, і який батьки повинні забезпечити дітям, а також те, що сторони є працездатними, відповідач працює, має на утриманні, окрім синів, непрацездатну матір, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3000 грн. щомісячно до його повноліття, а також на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 3000 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі та іншим встановленим обставинам справи.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

24 березня 2023 року позивач уклала договір про надання правової допомоги №27.

Відповідно до Акту про надання послуг №1 до договору про надання правової допомоги №27 від 24.03.2023, складеного 05.04.2023 Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕКТОР» надано послуги відповідно до договору про надання правової допомоги №27 від 24.03.2023.

Згідно із рахунком №1 від 05.04.2023 оплата відповідно до договору про надання правової допомоги №27 від 24.03.2023 становить 10000 грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказує на те, що заявлені позивачкою витрати на правову допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання позову, виходячи з її конкретних обставин, з урахуванням позиції відповідача, а також того, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактично понесених витрат (квитанції про оплату послуг), суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень є завищеними, та приходить до висновку про стягнення цих витрат у розмірі 3000 гривень.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 2, 12,13,81,82,89,133,141,264,265, 274-275,279 ЦПК України, суд, керуючись ст.ст. 75, 77, 84, 180-184, 191, 199, 200 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11 квітня 2023 року.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 3000 грн, щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 11 квітня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень понесених витрат на правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 1073,60 грн. судового збору.

У решті вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Право ОСОБА_1 на утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_4 навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .