Номер провадження: 22-ц/813/2706/23
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про уснення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з квартири та зняття з реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

24.11.2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до відповідачів, в якому просив: усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" перешкоди у користуванні власністю квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення із зняттям їх з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

При цьому позивач посилався на те, що йому на праві власності належить квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , про що державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_7 , було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.09.2020 року, індексний номер 54324885. Дане рішення було прийняте у зв`язку із задоволенням іпотекодержателем своїх вимог за рахунок предмету іпотеки на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». На теперішній час в квартирі зареєстровані та проживають відповідачі, що перешкоджає Позивачеві здійснювати своє право власності в повній мірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про уснення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з квартири та зняття з реєстрації місця проживання суд було задоволено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

25.01.2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку "Укрпошта" подав апеляційну скаргу на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року, відповідно до якої просить вказане рішення скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс".

При цьому посилаючись на те, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув ували на те, що із квартири виселено неповнолітніх дітей.

Органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не було надано суду письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, як то передбачено ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України.

Вказує, що ухвалення оскаржуваного рішення без отримання письмового висновку третьої особи, надання якого визнане законодавством обов`язковим, дає підстави вважати, що судом було порушено процедуру оцінки доказів, оскільки всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів не відбулося і не могло відбутися у зв`язку з неврахуванням судом обов`язковості висновку органу опіки та піклування при вирішення даної справи.

Апелянт також наголошує на тому, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, а саме: позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку пред`явлена до неналежних відповідачів; під час ухвалення заочного рішення відповідачі не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2022 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про уснення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з квартири та зняття з реєстрації місця проживання суд було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2022 року справу було призначено до розгляду на 20 жовтня 2022 року на 11 годину 45 хвилин в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, 26.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 80000,00 доларів США, який зобов`язалась повернути до 26.04.2017 року.

За Іпотечним договором від 26.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського МНО, Дєордієвою І.В., за реєстровим № 2021, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0, ОСОБА_9 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру за адресою : АДРЕСА_1 .

В подальшому ПАТ «УкрСиббанк» відступив своє право вимоги за вищевказаним іпотечним договором ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року. ПАТ «Дельта Банк» в подальшому відступив право вимоги за вищевказаним іпотечним договором ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс", за результатами відкритих торгів (аукціону) було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО, ОСОБА_10 , за реєстровим № 1181, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку із порушенням позичальником умов кредитного договору, несплати кредиту та процентів, Позивачем, як Іпотекодержателем, було прийнято рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим він звернувся за прийняттям рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно до державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_7 , яким на підставі наданих з боку Іпотекодержателя документів було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.09.2020 року, індексний номер 54324885.

Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи . У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Даних щодо належного повідомлення відповідачів на судове засідання призначене на 18.05.2021 року матеріали справи не містять.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, не відповідає дійсності.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідачів про дату, час і місце засідання суду 18.05.2021 року, а апеляційна скарга обґрунтована такою підставою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, 26.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 80000,00 доларів США, який зобов`язалась повернути до 26.04.2017 року.

За Іпотечним договором від 26.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського МНО, Дєордієвою І.В., за реєстровим № 2021, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0, ОСОБА_9 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру за адресою : АДРЕСА_1 .

В подальшому ПАТ «УкрСиббанк» відступив своє право вимоги за вищевказаним іпотечним договором ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року. ПАТ «Дельта Банк» в подальшому відступив право вимоги за вищевказаним іпотечним договором ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс", за результатами відкритих торгів (аукціону) було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО, ОСОБА_10 , за реєстровим № 1181, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку із порушенням позичальником умов кредитного договору, несплати кредиту та процентів, Позивачем, як Іпотекодержателем, було прийнято рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим він звернувся за прийняттям рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно до державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_7 , яким на підставі наданих з боку Іпотекодержателя документів було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.09.2020 року, індексний номер 54324885.

Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Усталена практика Верховного Суду засвідчує, що вирішення питання про виселення особи з житла у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки має відбуватись із дотриманням гарантій, передбачених положеннями статті 109 ЖК України.

Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК України (постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1484 цс 15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-197 цс 16).

Такий правовий висновок у подальшому підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року по справі № 643/18788/15-ц (провадження № 14-93 цс 19). У цій постанові, зокрема, зазначено, що до спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню норми статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України.

Обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі статті 109 ЖК України та статті 40 Закону України «Про іпотеку» є передбачуваними.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» внесено зміни до статті 109 ЖК України, згідно з якими виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, за змістом статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України особам, яких виселяють із жилого приміщення, що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

У справі, що розглядається, товариство, яке набуло право власності на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення, заявило про наявність перешкод у користуванні своєю власністю, оскільки у спірній квартирі зареєстрована відповідач, яка порушує його право.

При зверненні стягненні на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя товариство мало можливість виявити ризики, пов`язані з набуттям права власності на спірну нерухомість у зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою, та мав можливість перевірити хто зареєстрований, проживає та користується спірною квартирою.

Наявність права осіб, місце проживання яких зареєстровано у набутому позивачем на підставі відступлення прав вимог по іпотечному договору квартири, обмежує право відповідача на користування майном. Частина друга статті 109 ЖК України на час реалізації прав іпотекодержателя містила заборону виселення осіб без надання іншого житлового приміщення у випадку, якщо будинок придбаний не за рахунок коштів, отриманих у позику.

Таким чином, іпотекодержатель як потенційний (у разі невиконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою) новий власник спірної квартири, мав об`єктивну можливість знати про наявність прав відповідачки на користування спірною квартирою і при набутті права власності мав усвідомлювати, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання у квартирі й право користування нею.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317 цс 18) та від 05 червня 2019 року у справі № 643/18788/15-ц (провадження № 14-93 цс 19).

Крім того, подібні висновки висловлені Верховний Судом у постановах від 06 травня 2020 року у справі № 640/15833/16-ц (провадження № 61-44536 св 18), від 09 вересня 2021 року у справі № 205/5044/19 (провадження № 61-2490 св 21), від 21 грудня 2021 року у справі № 713/2311/19 (провадження № 61-9320 св 21).

Зазначені правові висновки є тривалий час незмінними, а згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із урахуванням гарантій, передбачених частиною другою статті 109 ЖК України. При цьому відповідачі набули права користування спірною квартирою до укладення іпотечного договору, тому визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є фактично наслідком позбавлення їх права на житло та, відповідно, виселення без надання іншого жилого приміщення, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про уснення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з квартири та зняття з реєстрації місця проживання відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 травня 2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе