Справа №760/9876/15-ц 6/760/401/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю

секретаря судового засідання Отруби В. В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2015 року у справі № 760/9876/15-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 15 000 дол. США та три проценти річних у сумі 1 340 дол. США, а всього - 16 340 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 травня 2015 року в гривневому еквіваленті становило 336 113 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 3 361,13 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 28 серпня 2015 року.

На виконання вищевказаного рішення 13 грудня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист.

У подальшому, вказаний виконавчий лист разом з іншими двома виконавчими листами щодо стягнення боргу з того боржника було подано до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, які були зведені в одне виконавче провадження № НОМЕР_1.

12 вересня 2022 року заявнику стало відомо, що за виконавчим листом у справі № 760/9876/15-ц відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

У зв`язку з викладеним, 15 вересня 2022 року до Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено адвокатський запит, на який 29 вересня 2022 року було отримано відповідь, з якої було встановлено, що вищевказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, оскільки пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Зокрема, рішення набрало законної сили 28 серпня 2015 року, тому строк пред`явлення до 28 серпня 2018 року, а виконавчий лист подано представником стягувача 28 лютого 2019 року.

Разом з тим, під час аналізу документів, що розміщені в АСВП, не встановлено жодних документальних підтверджень того, що заява про примусове виконання рішення суду разом з оригіналами виконавчих листів подавалась саме 28 лютого 2019 року.

Крім того, 08 березня 2023 року, під час ознайомлення з матеріалами відповідного зведеного виконавчого провадження, стало зрозуміло, що видані Солом`янським районним судом міста Києва виконавчі листи у справі № 760/9876/15-ц втрачені, оскільки відсутні в матеріалах виконавчого провадження. Також, матеріали провадження не містять постанови про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та доказів надіслання/отримання відповідних оригіналів виконавчих листів стягувачем. Таким чином, матеріали провадження взагалі не містять даних, що виконавчий лист подано з порушенням строку.

Враховуючи наведене, заявник вважає, що оригінали виконавчих листів втрачені, а строк їх пред`явлення до виконання не був пропущений, зокрема, не зрозуміло де перебувають оригінали виконавчих листів, оскільки відмітки про їх отримання ОСОБА_2 або його представником відсутні, як і відмітки про їх направлення, а також відсутні постанова про повернення виконавчого документу або постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, тому просив видати дублікат виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

Вислухавши представника заявника, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Суд установив, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та трьох процентів річних задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 15 000 дол. США та три проценти річних у сумі 1 340 дол. США, а всього - 16 340 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 травня 2015 року в гривневому еквіваленті становило 336 113 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 3 361,13 грн.

На виконання вищевказаного рішення представником позивача 13 грудня 2016 року було отримано два виконавчих листа.

28 лютого 2019 року представником позивача було подано до відділу Державної виконавчої служби Солом`янського району м. Києва заяву про примусове виконання рішення, до якої додано оригінал виконавчого листа у справі № 760/9876/15-ц на суму 336 113 грн та сплачено авансовий платіж для відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом в сумі 6 789,48 грн, що підтверджується квитанцією № 11F5691841 від 21 лютого 2019 року.

Згідно з повідомленням державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11 березня 2019 року виконавчий лист у справі № 760/9876/15-ц від 13 грудня 2016 року на суму 336 113 грн подано представником заявника до служби 28 лютого 2019 року. Відповідно до змісту виконавчого документа рішення суду набрало законної сили 28 серпня 2015 року, тому строк пред`явлення до 28 серпня 2018 року. У зв`язку з чим, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання згідно з пунктом 2 частини четвертої статті четвертої Закону України «Про виконавче провадження» (пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як зазначено у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що пункт 1 статті 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду, тому, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Суд встановив, що на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2015 року, представником позивача було отримано два виконавчих листа.

Відповідно до частини першої статті 12 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною другою вказаної статті визначено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Так, з наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа у справі № 760/9876/15-ц, виданого Солом`янським районним судом міста Києва 13 грудня 2016 року вбачається, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2015 року набрало законної сили 28 серпня 2015 року, що заявником не заперечувалось, тобто строк пред`явлення до виконання зазначено виконавчого листа сплив 28 серпня 2018 року, а заявою про примусове виконання рішення суду представник стягувача звернувся 28 лютого 2019 року, що підтверджується відповідною заявою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Враховуючи наведені норми чинного законодавство державним виконавцем виконавчий документ у справі № 760/9876/15-ц на суму 336 113 грн повернуто стягувачу без прийняття до виконання, а також повернуто авансовий внесок.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 Велика Палата Верховного Суду міститься правовий висновок, згідно з яким, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Заявник не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог, зокрема, доказів оскарження дій/рішення державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання матеріали справи не містять.

Крім того, суд вважає непереконливими доводи заявника про те, що до вересня 2022 року йому не було відомо про повернення виконавчого документу, оскільки з наданої представником заявника виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 вбачається, що 19 квітня 2021 року на його рахунок було зараховано повернення авансового внеску, після чого, будь-яких дій щодо з`ясування причин повернення коштів заявником не здійснювалося, доказів протилежного матеріали справи не містять. Надані заявником адвокатські запити лише підтверджують факт, що останній почав цікавитися ходом виконавчого провадження саме у вересні 2022 року.

Таким чином, судом не встановлена наявність поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому суд відмовляє у його поновленні та видачі дубліката виконавчого листа.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 433, пунктом 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, статтями 5, 15 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна