Справа № 635/7646/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,
11 січня 2021 року з Харківського районного суду Харківської області за підсудністю надійшла позовна заява представника Повного товариства «Ломбард «Кит груп плюс» ТОВ «Кит груп» і компанія» адвоката Романченко С.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Садовського С.К. від 18 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
02.02.2021 на виконання ухвали від 18 січня 2021 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути зі ОСОБА_1 , на користь Повного товариства «Ломбард «КИТ ГРУП ПЛЮС» ТОВ «КИТ ГРУП» І КОМПАНІЯ» заборгованість за кредитним договором про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 13 вересня 2018р. у розмірі 36 595 грн. 90 коп., яка складається із суми несплаченого кредиту у сумі 34 394,60 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (а.с.34-38).
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 13 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ПТ «Ломбард «КИТ ГРУП ПЛЮС» ТОВ «КИТ ГРУП» І КОМПАНІЯ» було укладеного договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 13 вересня 2018 року, на виконання якого ОСОБА_1 було отримано в кредит грошові кошти в загальній сумі 50 000,00 грн. з зобов`язанням їх повернення не пізніше 13.10.2018 р. Згідно п.1.2. Договору Відповідач повинен сплачувати Позивачу відсотки за користування кредитом виходячи з 0,2 % в день. Крім того, у разі, якщо Відповідач прострочив виконання зобов`язання, а Позивач не звернув стягнення на заставлене майно, відповідно до п. 6.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу відсотки згідно п.1.2 (за користування кредитом) та додатково пеню у розмірі 0,2 % від суми Кредиту за кожен день прострочення.
До договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 13.09.2018 року були внесені зміни, та він був укладений Сторонами у новій редакції в наступному порядку та з наступними змінами: «Договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 14.09.2018 року, сума кредиту була збільшена та становить 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. (п. 1.1.2.). Дата повернення кредиту - 14.10.2018р.
У забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань 13 вересня 2018 року між ПП «ЛОБАРД «КИТ ГРУП ПЛЮС» (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) було укладено та нотаріально посвідчено Договір застави транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в заставу автомобіль марки ВАЗ, моделі 217230, тип ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ХЕЧБЕК - В, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане Центром 6341 21.03.2017 року, дата першої реєстрації 13.09.2012 року. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про зазначений договір застави було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Станом на 9 листопада 2020 року заборгованість за Договором складає: 34 394,60 (тридцять чотири тисячі триста дев`яносто чотири гривні 60 копійок) грн. - кредитні кошти не повернуті своєчасно згідно з договором; 2 201,30 (дві тисячі двісті одна гривня тридцять копійок )грн. - нараховані та не сплачені своєчасно відсотки за користування кредитними коштами. 36 595 грн. 90 коп. (тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень дев`яносто копійок) - загальна заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками.
Таким чином, Відповідач порушив зобов`язання з повернення Позивачу суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, передбачене п.5.1.1. Договору.
До теперішнього часу вищевказана заборгованість не погашена. 09.11.2020 року за адресою реєстрації рекомендованим повідомленням Відповідачу була відправлена повідомлення-вимога (вих. №2020/152-11) про порушення основного зобов`язання, у яких йому було запропоновано погасити заборгованість за Договором.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Садовського С.К. від 12 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі та призначено перше судове засідання.
12.04.2023 року на підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді ОСОБА_3 у зв`язку з поданням заяви про відставку, зазначена цивільна справа розподілена в провадження судді Колесник С.А.
Ухвалою суду від 17.04.2023 справу прийнято до розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 23.05.2023 подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами справи, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.87).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.73,72,75,76,78,86), відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ухвали суду від 23.05.2023, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
13 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ПОВНИМ ТОВАРИСТВОМ «Ломбард «КИТ ГРУП ПЛЮС» ТОВ «КИТ ГРУП» І КОМПАНІЯ» в особі директора Ткаченко І.С. було укладено Договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169, відповідно до умов якого відповідачем було отримано в кредит грошові кошти в загальній сумі 50 000,00 грн. із зобов`язанням їх повернення не пізніше 13.10.2018 (а.с.10).
Відповідно до п.п.1.1.2., 1.2, 1.2.1. сума кредиту, видана Позичальнику становить 50 000 грн. Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за користування кредитом з розрахунку 0,2000% в день; загальна сума процентів до повернення, без урахування фактичного строку користування Кредитом становить 3 000 грн.
Відповідно до п. 6.1 Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти згідно п.1.2 та додатково, починаючи з 4 дня прострочення зобов`язання, пеню у розмірі 0,2000 % від суми Кредиту за кожен день прострочення, відповідно умов договору.
До договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 13.09.2018 року були внесені зміни, та він був укладений Сторонами у новій редакції в наступному порядку та з наступними змінами: «Договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 14.09.2018 року, сума кредиту була збільшена та становить 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. (п. 1.1.2.). П. 3.2.1. Дата повернення кредиту - 14.10.2018р.» (а.с.11).
У забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань 30.09.2018 між ПТ «ЛОМБАРД «КИТ ГРУП ПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у заставу автомобіль марки ВАЗ, моделі 217230, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ХЕЧБЕК, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане Центром 6341 21.03.2017, дата першої реєстрації 21.03.2017 року. Договір застави транспортного засобу було посвідчено ПН ХМНО Лавіндою Н.О., за реєстровим № 3359 (а.с.12).
06.10.2020 укладено та нотаріально посвідчено Договір комісії № 6448/20/004350 від 06.10.2020 року між Богодухівською філією ТОВ «ТРАНС-КОМП ПЛЮС» в особі Думчикова Олега Івановича та ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 (а.с.13).
Згідно ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є Боржник і Кредитор.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У ч.1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що до договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 (договір 1) від 13.09.2018 були внесені зміни, та він був укладений Сторонами у новій редакції в наступному порядку та з наступними змінами:«Договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 01018169 від 14.09.2018 року, сума кредиту була збільшена та становить 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. (п. 1.1.2.). П. 3.2.1. Дата повернення кредиту - 14.10.2018р.»
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються відповідні положення ЦК України щодо відносин за договором позики, якщо цим кодексом або договором не встановлено інше.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.
Згідно ч. 3 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст. 585 ЦК України).
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так відповідно до п.5.4.4. договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту №01018169 від 13.09.2018 у разі невиконання позичальником своїх зобов`язаньпо Договорц 1 у повному обсязі та у строк згідно п.3.1.1 Договору 1, Кредитодавецьу будь-який час може задовольнити свої вимоги до Позичальника шляхом звернення стягнення на предмет закладу згідно договору 2.
Судом встановлено, що відповідач порушив зобов`язання з повернення позивачу суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом передбачене п.5.1. Договору , а також пені від суми Кредиту за кожен день прострочення, яка передбачена у п. 6.1 Договору.
У зв`язку з чим, позивач в рахунок погашення боргу здійснив звернення стягнення на автомобіль, який виступає предметом застави, відповідно до Договору застави.
Так, за договором комісії було реалізовано предмет застави транспортний засіб за 68 000 грн. З вартості його реалізації було погашено відсотки за користування кредитом у розмірі 47 458,62 грн. та основну суму кредиту у розмірі 20 541,38 грн, що підтверджується наданими розрахунками (а.с.14,55).
Однак, звернення стягнення на предмет застави за Договором застави не повністю погасило заборгованість за договором. Станом на 09.11.2020 заборгованість за вищезазначеним договором становить 36 595 грн. 90 коп., що складається з: 34 394,60 грн. заборгованість за сумою кредиту; 2 201,30 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 36 595,90 грн. є обґрунтованим, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст..2, 13, 15, 16, 76-78, 81, 141, 223, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.. 509, 526, 530, 610, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд -
Позовні вимоги Повного товариства «Ломбард «КИТ ГРУП ПЛЮС» ТОВ «КИТ ГРУП» І КОМПАНІЯ» задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складено та підписано 23.05.2023.
Суддя Колесник С.А.