Справа №:755/225/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Гончарука В.П.,

при секретарі - Гриценку О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі адвоката Дубчак Л.С., звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 47055,36 грн.

Позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє спільних дітей. Рішенням суду від 23 травня 2018 року шлюб між ними розірвано та відповідно рішенням суду від 05 квітня 2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3653,00 грн на кожного з дітей, та стягнуто аліменти за минулий період. На підставі вказаного рішення суду, за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження.

Однак, починаючи з березня 2022 року відповідач не сплатив жодних коштів на утримання дітей, внаслідок чого, станом на 09 грудня 2022 року утворилася заборгованість в розмірі 47055,36 грн., а тому, враховуючи, що розрахунок пені перевищує суму заборгованості по аліментах, позивач просить стягнути з відповідача суму пені, що становить 47055,36 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

08 березня 2023 року відповідач ОСОБА_2 , в особі адвоката Содоль А.М., подав відзив на позов, в якому з приводу задоволення позову заперечував в повному обсязі, пославшись на те, що станом на 01 січня 2023 року існуюча заборгованість зі сплати аліментів погашена ОСОБА_2 в повному обсязі.

Стосовно того, що відповідач починаючи з березня 2022 року не сплатив жодних коштів на утримання своїх дітей, зазначає, що у жовтні 2018 року за завою колишньої дружини ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, у зв`язку із чим, він втратив роботу. 28 грудня 2021 року, ОСОБА_2 був підписаний трудовий договір № 01/28-12-2021 з «DENGEROUS GOODS FGENCY LT» та згідно наказу № 04/10-01-22 йому запропоновано в рамках виконання посадових обов`язків прибути 15 лютого 2022 року в місце здійснення професійної діяльності. 04 січня 2022 року відповідач виїхав за межі України і з цього часу перебуває постійно за кордоном.

Крім того, відповідач зазначає, що направляв позивачці повідомлення на електронну пошту щодо наявності обставин затримки сплати аліментів та попросив позивачку надати платіжні реквізити для перерахування аліментів.

Також, відповідач посилається на існування форс-мажорних обставин у вигляді запровадження воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Щодо розміру самої неустойки відповідач посилається на те, що відносно нього у виконавчому провадженні № 58997366 було винесено постанову про накладання штрафу від 12 грудня 2022 року, а відповідно до приписів частини 1 статті 196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження» максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до листа ВДВС від 07 березня 2023 року №29219, штраф на користь стягувана сплачено згідно ПД №105000 від 23 січня 2023 року. Таким чином, розрахована позивачем неустойка (пеня) є неправильною.

15 березня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача ОСОБА_6 зазначає, що станом на 01.01.2023 року заборгованість зі сплати аліментів не могла бути відсутня, оскільки згідно з наданими відповідачем документами, операція з переказу коштів в розмірі 49 000 грн. була здійснена лише 06.01.2023 року.

Також відповідачем не надано жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на момент відкриття кримінального провадження відповідач перебував у трудових відносинах з будь-яким із аеропортів та що саме через відкриття вказаного кримінального провадження відповідач втратив роботу. Крім того, більше року відповідач переховувався від органів влади та перебував у розшуку.

Окрім того, на думку позивача, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що введення воєнного стану будь-яким чином могло вплинути на виконання ним свого обов`язку з утримання дітей, а, тим паче, під час перебування відповідача в момент повномасштабного вторгнення на території іншої держави.

Посилається представник позивача і на те, що документи, якими відповідач обґрунтовує поважність затримки сплати аліментів, не відповідають дійсності.

Також зазначає, що розмір неустойки розрахований відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки постанова головного державного виконавця від 12.12.2022 року у ВП № 58997366, прийнята відповідно до статей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на що положення абзацу 2 частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України в даному випадку не підлягають застосуванню.

22 березня 2023 року від представника відповідача Содоль А.М. до суду надійшли додаткові пояснення, в яких представник відповідача спростовує наведені у відповіді на відзив пояснення представника позивача.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 3653 грн. щомісячно, починаючи з 10 липня 2018 року і до досягнення старшим сином повноліття, потім по 1 626 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти за період з 01 січня 2018 року по 01 липня 2018 року у розмірі 21918,00 грн.

На підставі вказаного рішення, ОСОБА_2 видано виконавчий лист, та відкрито виконавче провадження № 58997366, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 02 травня 2019 року, винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіною М.О.

Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 09 грудня 2022, виданої Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), у боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання та становить 47055,36 грн.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів станом на 09 грудня 2022 року становить 47055,36 грн.

Згідно довідки «DENGEROUS GOODS FGENCY LT" №01/31-01-23 від 31 січня 2023 року ОСОБА_8 у зв`язку із виконанням своїх посадових обов`язків, обмежений в доступу до масових засобів комунікації (Інтернет, мобільний зв`язок, тощо) та має право використовувати спеціальний канал зв`язку за попереднім запитом, який також, у зв`язку із метеоумовами, може бути із затримкою від трьох до семи днів.

Постановою від 12 грудня 2022 року державним виконавцем Дніпровського відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кияницею Л.С. накладено штраф на боржника ОСОБА_2 у розмірі 9411,07 грн, у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Згідно з Постановою про зняття арешту з коштів від 17.01.2023 року, винесеною головним державним виконавцем Дніпровського відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кияницею Л.С., станом на 01 січня 2023 року, заборгованості з аліментів ОСОБА_2 немає.

З листа Дніпровського ВДВС від 07 березня 2023 року встановлено, що станом на 01 березня 2023 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Штраф на користь стягувача сплачено згідно ПД № 105000 від 23 січня 2023 року.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 посилається на те, що з березня 2022 року по грудень 2022 року відповідач повністю припинив сплачувати аліменти на утримання дітей.

Заперечуючи з приводу заявлених позовних вимог, відповідач посилається на наявність відносно нього кримінального провадження, що спричинило відсторонення його від виконання його трудових обов`язків та відповідно отримання доходу, на підтвердження чого надає суду відповідні довідки. Однак, наявність кримінального провадження не є підставою, що звільняє боржника від сплати ним аліментів на утримання дітей та не є свідченням того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від боржника обставин.

Щодо розміру пені, що стягується з відповідача, суд зазначає наступне.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За змістом статті 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови про накладення штрафу, останній був накладений у зв`язку саме із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, що сукупно перевищує суму відповідних платежів понад 12 місяців. Саме норма частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право виконавця накласти штраф якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує один рік (тобто 12 місяців). Сума штрафу також розрахована у відповідності до даної норми статті.

Стаття 63 та 75 даного Закону взагалі регулюють порядок виконання рішень немайнового характеру та відповідальність боржника.

Таким чином, відповідно до приписів ч. 1 ст. 196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбаченні частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що ОСОБА_2 сплачено штраф у розмірі 9411,07 грн, розмір пені, що підлягатиме стягненню з відповідача становитиме 37644,29 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 187, 194, 196, 197 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 37644,29 грн. (тридцять сім тисяч шістсот сорок чотири гривні 29 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 992, 4 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: