СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2138/23
ун. № 760/2179/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши матеріали позовної заяви АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в січні 2021 року звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю на розгляд Святошинському районному суду м. Києва.

23.02.2023 року матеріали вказаної позовної заяви надійшли до Святошинського районного суду м. Києва згідно ухвали.

23.02.2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями Святошинського районного суду м. Києва та визначеного головуючого по справі Бабич Н.Д. 24.02.2023 року справа передана головуючому.

Судом здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача ОСОБА_2 , оскільки позов передано за підсудністю за місцем проживанням відповідача, проте згідно інформації щодо реєстрації місця проживання особи від 24.02.2023 р., остаття в реєстрі територіальної громади м. Києва зареєстрованою не значиться.

Станом на 19.04.2023 р. до суду вказана інформація не надійшла.

27 березня 2023 року інформація щодо місця реєстрації фізособи стала доступною судді на його запит в Електронному кабінеті ЄСІТС.

Згідно підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" на запит суду № 13595 від 03.04.2023 р. надано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, що ОСОБА_2 в Єдиному державному демографічному реєстрі не знайдено.

Ухвалою суду від 20.04.2023 справу прийнято до провадження та відкрито провадження за останнім відомим мімцем реєстрації відповідача.

В подальшому до суду від органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи надійшла інформація про те, що ОСОБА_2 , змінила 10.05.2018 року прізвище на " ОСОБА_3 ", пізніше, 21.10.2021 р., змінила прізвище на " ОСОБА_4 ".

Згідно підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" на запит суду №74414 від 16.05.2023 р. надано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про передачу справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" на запит суду №74414 від 16.05.2023 р. надано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не належить до юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва.

Підстав для застосування ст.ст. 28, 30 ЦПК України, судом не вбачається.

Таким чином, розгляд даної справи територіально не підсудний Святошинському районному суду м. Києва, оскільки місце реєстрації відповідача є АДРЕСА_1 , що юрисдикційно відноситься до Приморського районного суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленомустаттею 31 ЦПК України.

Згідно із п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до положень ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленомуст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, дана цивільна справа передається на розгляд Приморського районного суду м. Одеси в порядку ст. 27 ЦПК України, за зареєстрованим місцем перебування відповідача.

Керуючись ст.ст.27 - 31, 187 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- передати за підсудністю на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (вулиця Балківська, 33, Одеса, Одеська область, 65029).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Д. Бабич