Провадження № 2/742/40/23
Єдиний унікальний № 742/87/22
РІШЕННЯ
03 квітня 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що він не бив позивачку і не наносив їй тілесні ушкодження, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засілданні дала показання, що приїхавши погостювати до мами, на той час в квартирі була злита вода, і вони залишились ночувати у сім"ї ОСОБА_4 , того вечора ОСОБА_4 пішли кудись в гості. Вночі, почувши грохіт, підішли до дверей дізнатися що трапилось, а сусідка ОСОБА_5 у збудженому стані стала кричати, а ОСОБА_4 рукою її легенько відсунув від своїх дверей і закрив двері, після чого викликали працівників поліції.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що 6 грудня її з чоловіком ОСОБА_7 запросили в гості. В той вечір в них ночували знайомі Комлики. Повернувшись додому і відлучившись у ванну кімнату, вона почула гуркіт, та вискочивши, побачила сусідів ОСОБА_5 та її маму, які кричали, після чого чоловік виштовхав ОСОБА_1 з їх квартири та закрив двері, після чого викликали працівників поліції.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання, що 07 грудня 2019 року, перебуваючи в своїй квартирі, вони спали та прокинулись від якогось стуку. Підійшовши до дверей, і подивившись в глазок, побачила там ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_9 потім зачинив пальцем глазок їх дверей. Відчинивши двері, вони разом з дочкою пішли до ОСОБА_4 запитати для чого вони закривали глазок їх дверей, ОСОБА_4 у відповідь став нецензурно їх лаяти та обзивати, після чого схопив дочку і почав тягти та вдарив її в праве око. Після чого вони викликали працівників поліції.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито.
Як вбачається з копії ухвали суду, 07 грудня 2019 року близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_2 перебуваючи на міжповерховому міжквартирному майданчику, який розміщений в АДРЕСА_1 , переслідуючи єдиний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання на грунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою, діючи умисно схопив ОСОБА_1 своєю правою рукою за її передпліччя лівої руки та намагався заштовхнути її до квартири, після чого ОСОБА_1 вирвала своє ліве передпліччя і після цього ОСОБА_2 кулаком своєї правої руки наніс їй один удар кулаком правої руки в область правого ока ОСОБА_1 .. Згідно висновку судово - медичної експертизи № 301 від 09.12.2019 року в потерпілої ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження, синець верхньої повіки правого ока, синець лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, відповідно до «Правил судово - медичного визначення степеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.
Судом зокрема роз"яснено обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, при цьому ОСОБА_2 наполягав на задоволенні клопотання та не бажав скористатися правом на здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При цьому, ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною другою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Верховний суд України в п. 1Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються стронами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що вчинені вищевказані протиправні дії ОСОБА_2 відносно потерпілої ОСОБА_1 встановлені ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року у кримінальному провадженні №1-кп/742/381/21 (742/3945/21), що в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню; враховуючи безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями ОСОБА_2 а саме умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_1 та шкодою в розмірі 1919,50грн., витрачених потерпілою для відновлення свого здоров`я, що свідчить відповідна довідка КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 07.12.2019 року, довідка-комп`ютерна томографія МСКТ головного мозку від 17.12.2019 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 17.12.2019 року відповідні фіскальні чеки на придбання ліків на загальну суму 1919,50грн.(а.с.14-17). На даний час відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням позивачу не відшкодував, при постановленні судом ухвали, питання щодо відшкодування збитків не вирішувалося, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 1919,50грн..
У зв`язку з тим, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення позивачу було завдано моральної шкоди, користуючись правом наданим позивачу ч. 7 ст. 128 КПК України звертається до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Враховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого ним діяння та заподіяння шкоди, виваженою та справедливою вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
З врахуванням викладеного вище, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу та розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної позивачем у зв`язку з розглядом справи у розмірі 5000,00 грн., та вважає, що саме такі витрати є співрозмірними із складністю даної справи і підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1919 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим Циганко