Справа № 456/2376/23
Провадження № 2-о/456/89/2023
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

05 травня 2023 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , вивчивши заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців із застосуванням заборон, визначених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вимоги до змісту та форми заяви про видачу обмежувального припису визначені статтею 350-4 ЦПК України.

Відповідно до положень цієї статті у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути, зокрема, зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують. У разі неможливості надати докази, до заяви може бути додане клопотання про їх витребування.

Аналогічні положення містяться й у ст. 175, 177 ЦПК України, які визначають форму і зміст позовної заяви та перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановив, що заява про видачу обмежувального припису не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, відповідно до якої у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки неможливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

У порушення вищезазначених вимог заявницею не додано доказів на підтвердження того, що вона підпадає під ознаки осіб, які мають право на подачу заяви про видачу обмежувального припису.

Суду не надано доказів та не зазначено, якими доказами буде підтверджуватися факт спільного проживання заявника із заінтересованою особою в контексті часу звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

За результатами вивчення заяви суд дійшов висновку, що її подано без додержання вищенаведених вимог процесуального закону, оскільки у заяві взагалі не зазначені обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують. Так, заявниця, покликаючись на правопорушення, вчинені заінтересованою особою, подає виключно одну постанову про накладення адміністративного стягнення, та й ту датовано ще 05.10.2022, тобто понад 6 місяців, що передує даті звернення до суду.

А тому заявниці необхідно надати суду докази, що підтверджують обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, так як відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин заяву про видачу обмежувального припису необхідно залишити без руху та надати заявниці строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 261, 294, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису залишити без руху і надати заявниці термін для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання вимог даної ухвали заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гула