Справа № 211/4014/22
Провадження № 2/211/745/23
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Андрійченко А.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бершадської Л.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Повалій О.В., звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі Фонд) правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, яким просить стягнути з відповідача 227500,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 працювала з 13.08.2001р. по 30.12.2005р. у ВАТ «Нововоронцовська харчосмакова фабрика» робітницею консервного цеху.

Позивач згідно довідки від 06.04.2022р. є внутрішньо переміщеною особою та фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_1 .

В даний час позивач, відповідно до довідки, виданої криворізьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, про взяття на облік Позивач є внутрішньо переміщеною особою з 01.07.2022 року, у зв`язку з чим перебуває на обліку в Криворізькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області.

За час роботи на підприємстві з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 19 лютого 2002 року о 10 год.45 хв. від 10 березня 2005 року, а також актом № 3 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 10 березня 2005 року, актом № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 16 вересня 2004 року.

Актами форми Н-1 та Н-5 встановлено, що нещасний випадок стався за наступних обставин: при перенесенні п`яти однолітрових банок з томатною пастою з тимчасового складу в склад готової продукції, ОСОБА_2 підсковзнулася і упала на спускі в склад готової продукції. Внаслідок падіння отримала політравму. Причини нещасного випадку - технічні причини - незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будинків, споруд, території. Висновок комісії згідно акту форми Н-1 - нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом.

Згідно Виписки з акту огляду МСЕК №000420 від 17.03.2005р., Позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20%. Діагноз - зрослий перелом лівого надколінника з післятравматичним артрозо-артритом лівого колінного суглобу.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №251070 від 04.04.2016р., Позивачу повторно встановили 35% ступеню втрати професійної працездатності безтерміново та встановлено другу групу інвалідності. Зокрема, потреба у медичній та соціальній допомозі - забезпечення лікарськими засобами, палиця з фіксацією в лікті.

Згідно довідки від 12.03.2003р., Позивач перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога з 26.04.2002 по 12.06.2002р.

У зв`язку з вказаним розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, вона постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час її самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає її душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування та просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

08 листопада 2022 року ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.12.2022 представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до суду надали відзив, у якому позов не визнають в повному обсязі. Обґрунтовуючи тим, що у справі, по-перше, відсутні докази, які підтверджують зміни у позивача психічного стану, а по-друге, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим просив суд його замінити на належного відповідача.

Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року, у зв`язку з тим що 01.01.2023 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 2620-ІХ від 21.09.2022, яким припинено юридичну особу - Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, шляхом реорганізації у наслідок чого Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду приєднано до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 та замінено відповідача на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 працювала з 13.08.2001р. по 30.12.2005р. у ВАТ «Нововоронцовська харчосмакова фабрика» робітницею консервного цеху ( а.с. 8).

Позивач згідно довідки від 06.04.2022р. є внутрішньо переміщеною особою та фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_1 ( а.с. 9).

В даний час позивач, відповідно до довідки, виданої криворізьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, про взяття на облік Позивач є внутрішньо переміщеною особою з 01.07.2022 року, у зв`язку з чим перебуває на обліку в Криворізькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області ( а.с. 10).

За час роботи на підприємстві з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 19 лютого 2002 року о 10 год.45 хв. від 10 березня 2005 року, а також актом № 3 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 10 березня 2005 року, актом № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 16 вересня 2004 року ( а.с. 11-12).

Актами форми Н-1 та Н-5 встановлено, що нещасний випадок стався за наступних обставин: при перенесенні п`яти однолітрових банок з томатною пастою з тимчасового складу в склад готової продукції, ОСОБА_2 підсковзнулася і упала на спускі в склад готової продукції. Внаслідок падіння отримала політравму. Причини нещасного випадку - технічні причини - незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будинків, споруд, території. Висновок комісії згідно акту форми Н-1 - нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом ( а.с. 13-17).

Згідно Виписки з акту огляду МСЕК №000420 від 17.03.2005р., Позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20%. Діагноз - зрослий перелом лівого надколінника з післятравматичним артрозо-артритом лівого колінного суглобу ( а.с. 18).

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №251070 від 04.04.2016р., Позивачу повторно встановили 35% ступеню втрати професійної працездатності безтерміново та встановлено другу групу інвалідності. Зокрема, потреба у медичній та соціальній допомозі - забезпечення лікарськими засобами, палиця з фіксацією в лікті ( а.с. 19).

Згідно довідки від 12.03.2003р., Позивач перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога з 26.04.2002 по 12.06.2002р. ( а.с. 20).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (Постанова від 23.01.2019 по справі №210/2104/16-ц, провадження № 14-597цс18).

Законом України від 28 грудня 2014 року № 77 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, і відповідно до частини 8 статті 36 якого відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України, про що також зазначає відповідач у своєму відзиві на позов.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України).

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, починаючи з 1 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. З цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець.

Вперше ОСОБА_2 встановлено втрату професійної працездатності 17.03.2005 року. Тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у ОСОБА_2 з моменту первинного встановлення їй втрати професійної працездатності 17.03.2005року, саме з цього моменту вона мала право звернутися з вимогою про відшкодування моральної шкоди.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Статтями 21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

01.01.2023 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 2620-ІХ від 21.09.2022, яким припинено юридичну особу - Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, шляхом реорганізації у наслідок чого Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду приєднано до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 та замінено відповідача на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

При вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2 внаслідок професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини та передбачають обов`язок відшкодування такої шкоди відповідачем.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Правова позиція з приводу застосування принципів розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру моральної шкоди викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі 197/42/20.

Враховуючи наслідки що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, встановлення позивачу 2 групи інвалідності, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 120 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, тому судовий збір за позовну заяву про стягнення моральної шкоди відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України стягується з відповідача в розмірі 992,40 грн., в дохід держави.

Керуючись ст.5 ЦК України, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закон України №77 від 28.12.2014, ст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 174, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів, в сумі 120000 (сто двадцять тисяч ) гривень 00 коп..

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( ), судовий збір в сумі 992,40 грн. на користь держави.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

повний текст рішення складено 09 05 2023