РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування моральної шкоди

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: Цуняк С. В.;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №163680, складеного 10 січня 2022 року встановлено, що 06.06.2021 о 20 годині 00 хвилин на автодорозі «Городище - Рівне - Старокостянтинів» 194 км водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м.Острог Рівненської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху під час здійснення маневру обгону та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивачки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.12.1, п.13.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП встановлена та підтверджується постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.03.2022 по справі №679/59/22. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В результаті вказаного ДТП, позивачкою було отримано тілесні ушкодження, а її автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

У зв`язку з тим, що водій ОСОБА_2 експлуатував транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_3 , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то позивачкою було подано заяву про відшкодування шкоди до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на умовах визначених п.п.а) п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке 22.04.2022 здійснило регламентну виплату. В даному випадку вартість відновлювального ремонту згідно зі звітом №210.21Е 76465 від 07.07.2021 становить = 200 472,54 грн., що не менше ніж ринкова вартість КТЗ = 122 737,05 грн.

Вартість реальних збитків відповідно до звіту № 210.21Е_76465 складає 122 737, 05 грн. Розрахунок:

1. Реальні збитки становлять - 122 737,05 грн.

2.Сума страхового відшкодування - 87 067,05 грн.

122 737,05 грн. - 87 067,05 грн. = 35 670 грн.

Оскільки, страховиком - МТСБУ було виплачено регламентну виплату в розмірі 87 067,05 грн., а транспортний засіб позивачки визнано фізично знищеним, вина водія - ОСОБА_2 доведена постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.03.2022 по справі №679/59/22, то різницю завданого їй матеріального збитку (вартість втраченого майна) в результаті ДТП - 35 670 грн., просить стягнути з відповідача. Також, позивачка вказує, що зазнала душевних страждань і переживань у зв`язку із отриманими в дорожньо-транспортній пригоді травмами, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості моральну шкоду оцінює у 40 000 грн.

Ухвалою суду від 15.11.2022 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

13 грудня 2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що згідно з розрахунком, розмір регламентної виплати, що підлягає відшкодуванню позивачці складає 87 067,05 грн. Окрім того, вартість КТЗ в пошкодженому стані становить 35670,00 грн., який залишився у власності позивачки. Як зазначено позивачкою, та не заперечується відповідачем, страховиком МТСБУ їй було сплачено регламентну виплату в розмірі 87 067, 05 грн, а КТЗ вартістю 35 670,00 грн. залишився у її власності, що в сумі складає 122 737, 05 грн., тобто матеріальний збиток завданий в результаті ДТП покрито в повному обсязі і повторному стягненню не підлягає. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що позивачкою та ним не заперечується, що страховиком МТСБУ їй було сплачено моральну шкоду в розмірі 5 відсотків. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22 грудня 2022 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить задовольнити її позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 26.01.2023 викликано для допиту в якості свідка позивачку у справі - ОСОБА_1

07 лютого 2023 року від позивачки надійшла заява про уточнення та зменшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача лише моральну шкоду у розмірі 40 000 грн.

Вказана заява подана позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України, а тому приймається судом до розгляду.

Ухвалою суду від 07.02.2023 підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.03.2023.

Позивачка у судовому засіданні 04.04.2023 дала показання, що відповідач допустив зіткнення під її керуванням. В результаті вказаного ДТП нею було отримано тілесні ушкодження, а її автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Вона зверталася до психолога, її діти були без належного догляду. Щоб прийти до нормального психологічного стану їй знадобився час. Кошти, які були отримані від страховика МТСБУ є недостатніми на даний час для купівлі аналогічного автомобіля.

Позивачка та її представник у судовому засіданні 04.04.2023 позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримали у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши позицію позивачки та її представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке

Згідно постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.03.2022 у справі №679/59/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, постановою судді у справі про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлена, постанова набрала законної сили, а тому ця постанова є обов`язковою для суду при вирішенні даної цивільної справи і факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме з вини відповідача ОСОБА_2 доведений.

Згідно звіту №210.21Е 76465 від 07.07.2021, здійсненого приватним підприємством "Експерт-Сервіс-Альфа", вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить = 200 472,54 грн., що не менше ніж ринкова вартість КТЗ = 122 737,05 грн. Вартість реальних збитків відповідно до звіту № 210.21Е_76465 складає 122 737,05 грн.

Відповідно до Епікризу № 5148, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 та витягом із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 на 3 аркушах, виданих нейрохірургічним відділенням КПП "Центральна міська лікарня" РМР, діагноз позивачки після вказаного ДТП - спінальна травма, забій спинного мозку на рівні шийного відділу (frankel D), забій грудної клітки справа (S 14.0).

Згідно виписки про рух коштів на рахунку позивачки, 22.04.2022 страховиком - МТСБУ було сплачено ОСОБА_1 регламентну виплату в розмірі 87 067, 05 грн. Крім того, МТСБУ було виплачено позивачці страхову виплату моральної шкоди у розмірі 5 відсотків згідно ст. 26 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV). Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц).

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Суд зазначає, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

При цьому, страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV, що узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Суд бере до уваги те, що позивачка просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням. Тому відповідальність за заподіяну позивачці моральну шкоду, яка полягає в її моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Під час розгляду позовних вимог про стягнення моральної шкоди з водія ОСОБА_2 судом враховується, що в результаті ДТП належний позивачці автомобіль було фізично знищено, позивачці та її сім`ї довелося користуватися послугами таксі або громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні; в результаті ДТП позивачкою було отримано тілесні ушкодження у вигляді: спінальної травми, забою спинного мозку на рівні шийного відділу, Frsnkal D, забій грудної клітки справа (SWO); проходження позивачкою лікування та подальшої реабілітації в домашніх умовах. Вказані обставини негативно вплинули на психо-емоційний стан позивачки, що змусило її змінити свій життєвий уклад та розпорядок.

Отже, внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 позивачка зазнала душевних страждань.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

При цьому, суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

За таких обставин з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивачки, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає відшкодування завданої позивачці моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, стосовно доводів позивачки про те, що страхове відшкодування було виплачене лише 22.04.2022 та через високу інфляцію не дозволяє їй придбати аналогічний за характеристиками автомобіль, слід зазначити, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що виплата страхового відшкодування була здійснена їй 22.04.2022, тобто майже через рік після ДТП, саме внаслідок неправомірних дій відповідача у цій справі.

З огляду на викладене вище, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження здійснених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копії договору про надання правничої допомоги № 11 від 01.03.2022, додатку до договору про надання правничої допомоги № 11 від 01.03.2022, квитанції № 18 від 30.09.2022, які свідчать, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду цієї справи становлять 13 000, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000, 00 грн.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов було задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6500, 00 грн (20 000, 00 грн х 13 000, 00 грн коп./40 000, 00 грн).

Окрім того, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звільнення позивачки від сплати судового збору, з ОСОБА_2 дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 496, 20 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 500, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 496, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складене та підписане 11.04.2023.

Суддя Левчук О. В.