Березівський районний суд Одеської області
15.08.2023
Справа № 494/1041/23
Провадження № 2/494/364/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: Панчишина А.Ю.,

при секретарі судового засідання: Твердун Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які нараховані на підставі виконавчого листа від 07.07.2014р., виданого згідно рішення Березівського районного суду Одеської області по справі №494/751/14-ц про стягнення з нього аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 23 травня 2014 року по жовтень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього з відповідачкою народилась дочка - ОСОБА_3 . Після народження дочки ОСОБА_2 звернулась до Березівського районного суду Одеської області з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки.

На підставі рішення Березівського районного суду Одеської області по справі №494/751/14-ц судом 07.07.2014 р. року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки. Вищевказаний виконавчий лист відповідачка спочатку подала до виконавчої служби, однак в подальшому (в 2016 році) відкликала даний виконавчий документ із виконавчої служби, по причині того, що позивач та відповідачка почали проживати разом і позивач добровільно матеріально утримував та піклувався про дочку та відповідачку.

До жовтня місяця 2022 року позивач стверджує, що він та відповідачка та їх дочка постійно проживали в будинку АДРЕСА_1 . В жовтні місяці 2022 року стосунки між сторонами погіршились, Відповідачка зібрала свої речі, забрала з дому всі гроші та цінні речі, і разом з дочкою переїхала у власний будинок в село Кудрявка Березівського району Одеської області.

В кінці 2022 року відповідачка подала до виконавчої служби виконавчий лист від 07.07.2014 року про стягнення аліментів на утримання доньки. На підставі звернення відповідачки державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №70616465 та нараховано їй аліменти з 23 травня 2014 року по теперішній час.

ОСОБА_1 вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання дочки в період з 23 травня 2014 року по жовтень місяць 2022 року є незаконним, так як в цей період часу він разом з відповідачкою та дочкою постійно проживав однією сім`єю, вели спільне господарство, матеріально забезпечував сім`ю (купував одяг, предмети побуту, продукти харчування, оплачував комунальні послуги і т.д.), офіційно був працевлаштований, як одноосібник обробляв належні їм земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідачка в цей період не працювала, займалась виключно домашнім господарством.

Позивач в судове засідання з`явився, надав пояснення на підтримку заявлених позовних вимог, просив такі задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання з`явилась, заперечила позовні вимоги. Зазначила, що з 2015 року жовтень місяць 2022 року дійсно вона разом з дитиною проживала з ОСОБА_1 . Вели спільно господарство, а саме обробляли його земельні ділянки та її земельні ділянки. За період проживання, вона отримувала допомогу на дитину, за рахунок якої також жив позивач. Виконавчий лист про стягнення аліментів вона добровільно забрала з виконавчої служби, так як примирилась з позивачем, уклала шлюб та вони спільно почали проживати та заробляти на сім`ю, придбали техніку для обробки землі, зробили ремонт в будинку, в якому спільно проживали.

Суд заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.02.2023.

Відповідно до виконавчого листа виданого Березівським районним судом Одеської області рішенням суду від 01.07.2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

21.11.2017 року позивач та відповідачка офіційно зареєструвати шлюб, згідно копії відповідного свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 . Прізвище дружини після укладення шлюбу стало ОСОБА_5 .

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 17.03.2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Постановою старшого державного виконавця Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області від 27.12.2022 року відкрито виконавче провадження №70616465 по примусовому виконанню виконавчого листа №494/751/14-ц, виданого 07.07.2014 року.

Згідно з розрахунком № 4412/211-32 від 01.05.2023 року виданим старшим державним виконавцем Березівського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Чуй О.М. станом на 01.05.2023 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 становить: 146163,00 грн.

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов мешканців Березівської міської ради ОТГ від 04.05.2023 ОСОБА_1 з 2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з своєю сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З витягу №66 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.05.2023 року вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 вбачається, що останній працював з 17.10.2013 року по 06.04.2015 року водієм автотранспортних засобів в Березівському РЕМ, та з 11.11.2020 року працює на посаді водія автотранспортних засобів групи експлуатації м. Березівка Центру перевезення пошти.

З довідки Яснопільського старостинського округу від 15.08.2023 року №133/124-16 вбчається, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації на території Яснопільського сторостинського округу за адресою: АДРЕСА_2 з січня 2023 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на її утриманні.

З довідки Управління соціального захисту населення Березівської РДА №471 від 15.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 утримувала державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01.12.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З свідоцтва про право на спадщину від 21.02.2019 року з а №81 вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 9,3623 га, у тому числі за земельними угіддями 9,3623 га., що розташована на території Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області.

З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається від 20.06.2017 року №336, вбачається, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки плошею 10,6408 га., що розташована на території Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментах за певний період з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживала дитина у спірний період з 23.05.2014 по жовтень 2022 року.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , в період з 23.05.2014 року по жовтень місяць 2022 року проживала з сторонами по справі, які проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, батько ОСОБА_1 офіційно працював та утримував сім`ю, окрім того батьки дитини спільно обробляли земельні ділянки, які їм належать, з яких отримували прибуток, який використовували на потреби сім`ї і на утримання дитини зокрема.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено судом неповнолітня ОСОБА_3 , проживала з 2014 року по жовтень місяць 2022 року з сторонами по справі, в тому числі перебувала на утриманні позивача, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за період з 23.05.2014 року по жовтень місяць 2022 року, які нараховані на підставі виконавчого листа від 07.07.2014 року по справі 494/751/14-ц.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за певний період, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від сплати заборгованості за аліментами, які нараховані на підставі виконавчого листа від 07.07.2014 року, виданого, згідно рішення Березівського районного суду Одеської області по справі №494/751/14-ц про стягнення з нього аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 23 травня 2014 року по жовтень місяць 2022 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання до Одеського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Панчишин А.Ю.