Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 Справа №607/4826/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Дзюбича В.Л., за участі секретаря Кочмар С. М., представника заявника адвоката Беляєвої О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 23.09.1981 на ім`я « ОСОБА_2 » (російською мовою) та « ОСОБА_1 » (українською мовою).

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що досягнувши відповідного віку вона отримала право на пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим звернулася до Головного управління ПФУ в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії за віком. При перевірці документів було виявлено, що на титульній сторінці трудової книжки прізвище не відповідає паспортним даним, що унеможливлює формування пенсійної справи. Стверджує, що у вказаній трудовій книжці допущено описку, а саме невірно зазначено її прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 » (російською мовою) та « ОСОБА_1 » (українською мовою). У той час, як відповідно до свідоцтва про народження та паспорта громадянина України прізвищем, ім`ям та по батькові заявниці є « ОСОБА_1 ». Таким чином, з метою реалізації права на отримання пенсії та враховуючи, що іншим шляхом встановити даний факт не є можливо, просить заяву задовольнити.

Ухвалою судді від 20.03.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження.

13.04.2023 судом отримано та зареєстровано заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, згідно якого управління просить залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки із заяви вбачається, що встановлення факту необхідне заявнику для подальшого оформлення права на пенсію. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію, тому дане питання повинно бути вирішено в позовному провадженні, шляхом подання позову на загальних підставах.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Беляєва О. М. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення заявника та її представника, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 09.10.2018 Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 59.

Як вбачається з витягу № 5 від 09.03.2023 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 17.10.1987 Глинською сільською радою Козівського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис за № 10.

05.10.2022 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області, видано паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , орган, що видав № 6132.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , заповненою 23.09.1981, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « ОСОБА_2 » (російською мовою) та « ОСОБА_1 » (українською мовою), дату народження заявниці ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, місце і час народження, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем, місцем і часом народження особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Документами, що підтверджують трудовий стаж є, зокрема, дипломи, які містять відомості про час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі та інші документи, що містять відомості про періоди навчання (п.8 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637).

Так, у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено як ОСОБА_6 , а у трудовій книжці « ОСОБА_2 » (російською мовою) та « ОСОБА_1 » (українською мовою).

Таким чином, факт належності правовстановлюючих документів (трудової книжки) знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору про право між заявником та заінтересованою особою із матеріалів справи не вбачається, окрім того, встановлення юридичного факту для заявника має суттєве юридичне значення і необхідне для підтвердження стажу та призначення пенсії за віком.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання про задоволення вимог заяви, оскільки доведено належними і допустимими доказами, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка видана 23.09.1981 на ім`я « ОСОБА_2 » (російською мовою) та « ОСОБА_1 » (українською мовою), належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 23.09.1981 на ім`я « ОСОБА_2 » (російською мовою) та « ОСОБА_1 » (українською мовою).

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, адреса місцезнаходження Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич