Номер провадження: 22-ц/813/5142/23
Справа № 509/362/23
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач): Ігнатенко П.Я.,

суддів: Орловської Н.В.,

Пузанової Л.В.,

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Притули Анастасії Сергіївни, яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 лютого 2023 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив суд визнати дійсним договір про поділ майна від 14.03.2016 року, підписаний між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

14 лютого 2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 , та складські приміщення розташовані за цією ж адресою під № 1, 7, 12, 13, 28, 29, 34, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 60, 61, 63, 64, які належать ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви посилається на те, що йому стало відомо про плани відповідача продати земельну ділянку 1,8 га та розташовані на цій земельній ділянці склади, які на 90 % побудовані за кошти позивача. Зазначає, що такі дії ОСОБА_1 призведуть до відчуження спільного майна, яке підлягає поділу.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 лютого 2023 року заяву задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 , та складські приміщення розташовані за цією ж адресою під № 1, 7, 12, 13, 28, 29, 34, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 60, 61, 63, 64, які належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11 вересня 2009 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області.

В апеляційній скарзі адвокат Притула Анастасія Сергіївна, яка діє від імені ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що судом першої інстанції накладено арешт на нерухоме майно, що належить не лише відповідачу, а й іншим особам. На підтвердження вказаних обставин скаржником надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позовні вимоги про визнання договору дійсним не підлягає примусовому виконанню. Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Притула А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просить її задовольнити та пояснила, що жодних підстав для забезпечення позову немає. Окрім того, звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи неналежним чином оформлені документи, достовірність яких викликає сумніви.

ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи - не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача про можливе відчуження відповідачем нерухомого майна, яке може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору про поділ майна від 14.03.2016 року, підписаний між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Згідно змісту договору : «Складські приміщення та 2 га землі, що знаходяться у Овідіопольському районі смт Авангард, на якій побудовані складські приміщення, які належать усім братам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , склад який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 поділити між собою порівну таким чином:

Складські приміщення номер 7 та 12 по згоді усіх братів віддали ОСОБА_2 та перейшли у його власність.

Складські приміщення номер 13 та 34 по згоді усіх братів віддали ОСОБА_1 та перейшли у його власність.

Складські приміщення номер 29 та 28 по згоді усіх братів віддали ОСОБА_3 та перейшли у його власність.

Складські приміщення номер 33 та 32 по згоді усіх братів віддали ОСОБА_5 та перейшли у його власність» (а.с.20-22).

Судом першої інстанції накладено арешт на земельну ділянку АДРЕСА_1 , та складські приміщення розташовані за цією ж адресою під № 1, 7, 12, 13, 28, 29, 34, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 60, 61, 63, 64, які належать ОСОБА_1 .

При цьому, в договорі, що є предметом спору, відсутня згадка про складські приміщення № 1, 28, 29, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 60, 61, 63, 64 і судом не зазначено підстави накладення арешту на зазначені приміщення.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять і позивачем не надано доказів наявності заявленого нерухомого майна та відсутня державна реєстрація складських приміщень № 1, 7, 12, 13, 28, 29, 34, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 60, 61, 63, 64, розташованих на земельній ділянці АДРЕСА_1 , на які накладено арешт.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 зареєстровано нерухоме майно: склад А, Б, трансформаторна В, охорона Г,Д, офіс с насосною Ж, резервуар води ІІ, мостінняІ. Окрім того, вказане нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності та ОСОБА_1 належить 1/4 частка.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені в оскарженій ухвалі суду складські приміщення під № 1, 7, 12, 13, 28, 29, 34, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 60, 61, 63, 64 розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 , на які судом першої інстанції накладено арешт, наявні в натурі та належать ОСОБА_1 .

Окрім того, із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати дійсним договір, не ставлячи питання про поділ майна. Тобто заявлено позов немайнового характеру, який не підлягає примусовому виконанню.

Також апеляційний суд звертає увагу, що одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Таким чином, суд першої інстанції, не встановивши дійсні обставини справи, дійшов хибного висновку про забезпечення позову, заснованого на припущеннях щодо наявності заявленого нерухомого майна, його належності відповідачу та щодо відповідності і співмірності застосованих заходів забезпечення із заявленим позовом.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував та не навів правових підстав для вжиття заходу забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту, який не є співмірним та може бути перешкодою для використання такого майна.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, що не перешкоджає повторній подачі такої заяви із дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Притули Анастасії Сергіївни, яка діє від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18.05.2023 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Н.В.Орловська

Л.В.Пузанова