ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2063/22Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 22-ц/817/479/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Дідух М.Є.

та сторін -представника позивача АТ КБ "Приват Банк" адвоката Деркач О.Р., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сідорової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 601/2063/22 за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" адвоката Мусійченко Данила Леонідовича на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року, ухваленого суддею Шульгач Н.М., за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2022 року АТ КБ "Приват Банк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилаються на те, що 24.12.2007 року АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № ТЕК0GL00000081, згідно якого АТ КБ «Приват Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 46500 доларів США на термін до 23.12.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач належним чином не виконав покладених на нього обов`язків, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 29.09.2022 року становить 192 236,68 доларів США, а саме: 33 116,44 доларів США заборгованість за кредитом, 20 324,90 доларів США - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 138 795,34 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. З урахуванням відсутності обов`язку вимагати повернення повної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № TEK0GL00000081 від 24.12.2007 року тіло кредиту у розмірі 33116,44 долари США, що за курсом НБУ від 29.09.2022 року складає 1 210 737,05 грн.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року в задоволенні позову АТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної даності.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ "Приват Банк" адвокат Мусійченко Д.Л. просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставини, які свідчать про переривання строків позовної даності. Так заборгованість за тілом кредиту 11.09.2019 року становила - 33 216,40 доларів США, 11.03.2020 року - 33 156,40 доларів США, 11.08.2020 року - 33 126,40 доларів США, що свідчить про погашення відповідачем боргу. Крім цього, в розрахунку заборгованості міститься інформація про погашення відсотків за користування кредитом, в тому числі в наступні дати: 27.10.2020 року, 29.09.2020 року, 29.08.2020 року, 18.07.2020 року. Однак, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув.

Погашення заборгованості за кредитним договором також підтверджується виписками по рахункам відповідача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які містять інформацію щодо видачі та повернення кредитних коштів. Отже, ці обставини свідчать про переривання строків позовної давності.

В укладеному 24.12.2007 року між АТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 кредитному договорі №ТЕК0GL00000081 сторони визначили строк позовної давності тривалістю в п`ять років (пункт 4.5. договору), тому вважають, що АТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом в межах строку позовної давності.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не дослідив та не врахував всі обставини, які свідчать про переривання строку позовної давності, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приват Банк" адвоката Мусійченко Д.Л. до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні представник АТ КБ "Приват Банк" адвокат Деркач О.Р. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сідорова І.А. апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приват Банк" адвоката Мусійченко Д.Л. не визнала, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 24.12.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № TEK0GL00000081, згідно якого кредитні кошти надаються позичальникові на строк з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2027 року у вигляді не поповнювальної лінії в розмірі 46500 дол. США на купівлю квартири, а також 4500 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,87 % на місяць на суму залишку заборгованої за кредитом та інших платежів; погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця з «24» по «29» число шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 421,72 доларів США (п.7.1 договору).

За змістом п. 2.2.4 Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту в порядку і строки, передбачені п. 2.3.3 та 7.1 цього договору.

У пункті 2.3.3 Кредитного договору передбачено події, у випадку настання яких банк має право зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту та здійснити дострокове розірвання договору в односторонньому або судовому порядку.

Зокрема, відповідно до підпункту «б» пункту 2.3.3 Кредитного договору у випадку розірвання договору в судовому порядку в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання договором.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства.

Згідно п. 4.5 кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені за даним кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років ( а.с. 8-10)

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року визнано, що загальна сума заборгованості по кредитному договору № TEK0GL00000081 від 24 грудня 2007 року станом на 20 березня 2015 року становить 38964,06 доларів США, з яких в тому числі з кредиту - 38864,02 доларів США, в тому числі строкова - 38 864,02 доларів США, з відсотків - 100,04 доларів США,в тому числі строкова - 100,04 доларів США, з пені по простроченому кредиту та відсотками - 0,00 доларів США.

Кредитний договір № TEK0GL00000081 від 24.12.2007, який укладений між ПAT КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 38-40).

21.09.2016 вищевказане рішення суду вступило в законну силу.

Заборгованість за тілом кредиту становить 33116,44 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення пункту 7.1. кредитного договору, строк виконання основного зобов`язання було змінено, тому у позичальника виникло зобов`язання виплатити суму заборгованості по кредиту 21.09.2016 року (строк набрання законної сили рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року), а кредитор (банк) зобов`язаний був звернутись до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права, з урахуванням положень пункту 4.5. кредитного договору щодо встановленого сторонами п`ятирічного строку позовної давності, в строк не пізніше 21 вересня 2021 року, тобто до початку введення воєнного стану на території України (24.02.2022), а натомість звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 лише 27.10.2022, тобто зі спливом строку позовної давності.

Представником позивача суду не було подане клопотання про поновлення строків позовної давності із наведенням поважності причин пропуску. Доказів, які б підтверджували переривання строку позовної давності чи наявності підстав для його зупинення суду також не надано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі не може з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються; якщо договір розривається у судовому порядку зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за ним договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 761/25220/18 (провадження № 61-13855св20) та № 1/503-9/147 від 29.10.2019.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом указаної норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

В даній справі представник ОСОБА_1 адвокат Сідорова І.А. 04.01.2023 року заявила про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Проте, як вбачається із розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 після набрання законної сили рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/183/15-ц від 30 червня 2016 року, яким кредитний договір № TEK0GL00000081 від 24.12.2007, укладений між ПAT КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 розірвано, здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості: 27.10.2020 року, 29.09.2020 року, 29.08.2020 року, 18.07.2020 року.

Погашення заборгованості за кредитним договором також підтверджується виписками по рахункам відповідача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які містять інформацію щодо видачі та повернення кредитних коштів.

Такі дії відповідачів в частині часткової сплати основного боргу у вигляді періодичних платежів є підтвердженням визнання ними боргу, що в розумінні ст. 264 ЦК України перериває строк позовної давності, тому клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Сідорової І.А. про застосування строку позовної давності застосуванню не підлягає.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сідорової І.А., що ОСОБА_1 не могла сплачувати заборгованість за спірним договором, оскільки тривалий час перебуває за межами України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки факт сплати боргу позивачем підтверджений письмовими доказами і можливість поповнення кредитних рахунків є в будь-якому терміналі самообслуговування незалежно від місцязнаходження боржника.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав. При цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1674цс17.

Тому, з урахуванням умов п. 4.5. укладеного між сторонами договору кредиту та переривання спливу позовної давності внаслідок часткової сплати відповідачем заборгованості, що поновило його відлік відповідно до ст. 264 ЦК України, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволені позовних вимог у зв`язку із застосуванням строків позовної давності.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приват Банк" адвоката Мусійченко Д.Л. слід задовольнити, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року - скасувати та ухвалити нове, якими позовні вимоги АТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ "Приват Банк" заборгованість за кредитним договором у сумі 33116,44 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приват Банк" 45 402,65 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, з яких за суд першої інстанції - 18 161,06 грн. та за суд апеляційної інстанції - 27 241,59 грн.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк"адвоката Мусійченко Данила Леонідовича задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в користь акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ) 33116 (тридцять три тисячі сто шістнадцять) доларів США 44 (сорок чотири) центи заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в користь акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" 45 402,65 грн (18 161,06 + 27 241,59) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 4 серпня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома