Номер провадження: 22-ц/813/5835/23
Справа № 501/30/23
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2023 року у складі судді Смирнова В.В.,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) за період з 01.08.2019 по 30.06.2023, а також половину вартості за навчання в розмірі 34 175,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу виповнився 21 рік та вона з 2019 року навчається в Одеському Національному Морському Університеті на спеціальності "Туризм", не отримує стипендію, навчається на платній основі у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. 01.08.2019 відповідач підписав заяву, якою погодився добровільно сплатити половину вартості на навчання дочки та надавати щомісячно кошти не менше 2000 грн. на утримання дитини, проте умови заяви не виконує, кошти не сплачує. Вказала, що проживає разом з матір`ю, у якої на утриманні перебуває ще двоє дітей, дохід у матері нестабільний. Вартість навчання відповідно до договору в загальному розмірі за три курси становить 68 350 грн.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі частини усіх видів доходу, щомісяця з дня подання позовної заяви 06.01.2023 до закінчення навчання, але не більше як до двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 073,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі від заробітку (доходу) за період з 01.08.2019 по 30.06.2023 включно, а також половину вартості за навчання, а саме кошти у розмірі 34 175 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи частково в задоволенні позову суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину, що між сторонами виникли договірні відносини, та у даному випадку сторони погодилися, що будуть утримувати повнолітню дитину за взаємною згодою. Тобто сторони самостійно, без втручання суду домовилися про суму аліментів. Але відповідач надавши заяву, про те, що виплатить заборгованість до 12.12.2021, свої зобов`язання не виконав. Від виконання своїх обов`язків уникає. Зазначила, що на підтвердження вказаних обставин позивач надала договір та заяву, які підтверджують, що відповідач уникає добровільно сплачувати аліменти, які він погодився виплачувати добровільно. Доказів про сплату аліментів відповідач не надав.

Справу призначено до розгляду без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 з 2007 року працює в ПП «Спец-Ком-Юг», від другого шлюбу має дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 є засновником та керівником ПП «Криптекс».

Відповідно до довідки виданої Одеським національним морським університетом ННІ морського бізнесу від 20.06.2022 ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання освітнього ступеню бакалавр, соціальність «Туризм» ННІ морського бізнесу 3 курсу 1 групи. Займається за контрактом, стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30.06.2023.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг від 27.08.2019, укладеного між Одеським національним морським університетом, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , загальна вартість надання освітньої послуги за весь строк навчання становить 68 350 грн. перший курс-15250 грн.; другий курс-17 150 грн.; третій курс-17 850 грн., четвертий курс 18100 грн.

01.08.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір, за яким ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що дитина ОСОБА_1 знаходиться на утриманні матері та буде проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язався сплачувати аліменти на її утримання в розмірі від свого заробітку, але не менше 2000 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання у вищому учбовому закладі, також сплачувати половину вартості контракту за навчання у вищому навчальному закладі, в який вона вступить та буде навчатися.

Пунктами 9, 10 договору встановлено, що всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. За згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткової угоди. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. За відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

Вказаний договір підписаний обома сторонами, однак нотаріально не посвідчений.

Також 01.08.2019 ОСОБА_2 написав заяву про те, що відповідно до договору про сплату аліментів на дитину від 01.08.2019 зобов`язується виплатити заборгованість, яка виникне на дату платежу, але не пізніше 12.12.2021.

За змістом позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти за минулий період, а саме з 01.08.2019, а також по 30.06.2023 та половину вартості навчання, у розмірі визначену в договорі.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково та стягуючи на користь позивача аліменти на навчання у розмірі від всіх доходів відповідача з дня звернення позивача до суду з позовом та до закінчення позивачем навчання виходив з того, що позивач продовжує навчання на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надати. Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд своїх висновків не вмотивував, не зазначив з яких підстав вимоги про стягнення аліментів за минулий період та стягнення половини вартості навчання не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції в повній мірі з огляду на наступне.

Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Водночас в обґрунтування вимоги про стягнення аліментів на навчання за минулий час, а саме з 01.08.2019 по день звернення до суду з даним позовом, позивач не надала доказів, які б доводили, що вона зверталася в офіційному порядку до платника аліментів та останній свідомо ухилявся від їх сплати.

Наданий на підтвердження факту ухилення відповідача від сплати аліментів договір про сплату аліментів містить підписи відповідача, матері позивача та самої ОСОБА_1 , проте вказаний договір нотаріально не посвідчений, а тому в силу вимог закону є нікчемний, отже не породжує будь-яких правових наслідків.

Заява про зобов`язання спалити аліменти від 01.08.2019, яка підписана в день укладання договору про сплату аліментів на його виконання не є належним доказом вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Доказів які б доводили факт звернення позивача після 01.08.2019 до відповідача з пропозиціями щодо укладення договору про сплату аліментів на навчання до закінчення навчання позивач до суду не надала.

Отже, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з 01.08.2019 до дня звернення до суду з даним позовом не підлягає задоволенню з урахуванням вищевикладеного.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на навчання у розмірі частини усіх видів доходу, щомісяця з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до двадцяти трьох років ОСОБА_1 .

Щодо стягнення половини вартості навчання.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим вищенаведеною статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 24 лютого 2016 року у справі N 6-1296цс15.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №766/12242/16-ц.

Отже, підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат у вигляді половини оплати за навчання позивача відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2023 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час та половини вартості навчання змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: