Справа № 161/8288/22 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/316/23 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Трикош Н. І.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Іщика В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Луцька міська рада, про визнання недійсним договору іпотеки за апеляційною скаргою третьої особи Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі відповідач 1), ОСОБА_2 (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада, про визнання недійсним договору іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26.12.1995 року проживає у секції АДРЕСА_1 .

Вказує, що 11.06.2007 року секція АДРЕСА_1 шляхом проведення аукціону була продана ОСОБА_3 , про що приватним нотаріусом Зубенко Т.І. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яка 11.07.2007 року уклала договір купівлі-продажу зазначеного майна з ОСОБА_2 .

Зазначає, що рішенням Господарського суду Волинської області від 23.04.2008 року визнано будівлю гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 об`єктом комунальної власності та рішенням Господарського суду Волинської області від 24.12.2008 року визнано неправомірними дії арбітражного керуючого ОСОБА_4 щодо включення в ліквідаційну масу ЗАТ «ЛН» секцій 13, 15, 17, 19, 20, 22, 23 у будинку АДРЕСА_3 та подальшого їх продажу. 28.04.2010 року рішенням Луцької міської ради №58/154 спірний гуртожиток прийнято у міську комунальну власність та в подальшому передано на баланс ЖКП№7.

Крім того, вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.04.2013 року витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 секцію АДРЕСА_4 в користь Луцької міської ради та рішенням державного реєстратора від 20.07.2021 року зареєстровано право комунальної власності Луцької міської ради на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, по даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована іпотека від 11.07.2007 року та заборона на нерухоме майно від 11.07.2007 року, які стосуються об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , іпотекодавцем є відповідач 2, а іпотекодержателем відповідач 1.

Вважає, що договір іпотеки, укладений між відповідачами 11.07.2007 року, є таким, що не відповідає вимогам законодавства та порушує його житлові права у зв`язку з неможливістю приватизувати житло, в якому він проживає на законних підставах.

На підставі наведеного, просить суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» 11.07.2007 року, припинити записи про іпотеку №43049416 від 11.07.2007 року та заборону на нерухоме майно №43049608 від 11.07.2007 року, які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101 та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,третя особа Луцька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що з рішення не зрозуміло, які докази щодо права на приватизацію мав надати позивач, якщо останній фактично не може це право ніяким чином реалізувати, а Луцька міська рада, як власник майна, не те що не заперечує факт його проживання у цьому помешканні, а навпаки сприяє позитивному вирішенню цієї справи та підтверджує факт проживання та неодноразові усні звернення позивача з метою оформлення права власності на майно у якому він проживає. З моментупроживання позивача за вказаною адресою і по теперішній час він позбавлений права оформити право власності на вказане майно шляхом його приватизації. Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, постановити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши поясненняпозивача ОСОБА_1 та представника третьої особи ОСОБА_5 , як, підтримали апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не є стороною іпотечного договору, не є власником спірного майна та останнім не надано суду доказів порушення його майнових прав та інтересів внаслідок укладення спірного договору, як і не надано доказів того, що в результаті визнання такого договору недійсним його права будуть захищені та відновлені. На підтвердження права на приватизацію спірного житла, що знаходиться у комунальній власності Луцької міської ради, позивачем надано лише копію паспорта із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_5 . Будь-яких інших доказів, що надають право позивачу на приватизацію спірного житла із державного житлового фонду останнім не надано та не здобуто під час розгляду справи.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

У відповідності до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.12.1995 року зареєстрований та проживає у секції АДРЕСА_1 (а.с. 31-32).

Із матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 06 липня 2007 року передала в іпотеку банку нерухоме майно секцію 19, що належить їй на права власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 197). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТзОВ«Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-4762/10 у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2008 року, яке набрало законної сили, будівлю гуртожитку по АДРЕСА_2 визнано об`єктом комунальної власності м. Луцька (а.с. 101-104).

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, встановлено, що виконуючи повноваження керівника, ліквідатор ЗАТ «Лізинг нерухомість» Жиліч О. В. не передав у комунальну власність територіальної громади м. Луцька, а відчужив належні банкруту ЗАТ «Лізинг нерухомість» об`єкти житлового фонду, визначені в переліку секції у гуртожитку АДРЕСА_2 (а.с. 24-26).

28 квітня 2010 року Луцькою міською радою прийнято рішення №58/154 «Про прийняття у міську комунальну власність гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 » (а.с. 12).

29 червня 2011 року Луцькою міською радою прийнято рішення №11/111 «Про передачу на баланс житлово-комунального підприємства № 7 гуртожитку на АДРЕСА_2 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 02.12.2011 року (а.с. 13-14).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2013 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Луцької міської ради та витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 секцію №19 на користь Луцької міської ради (а.с. 112-116).

Також судом встановлено, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №59352588 від 20 липня 2021 року виконавчого комітету Луцької міської ради проведено державну реєстрацію права власності на секцію АДРЕСА_1 , за Луцькою міською радою, форма власності: комунальна (а.с. 151-152).

Таким чином, на даний час, власником секції 19, що розташована у АДРЕСА_2 є Луцька міська рада.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованої іпотеки на секцію АДРЕСА_1 та заборони на її відчуження, позбавляє його права оформити права власності на вказане майно, в якому він зареєстрований та проживає, шляхом приватизації.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Таким чином, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Разом з тим, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не являється, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними і обґрунтованими висновки суду про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом є запереченнями проти позовних вимог, які враховані та розглянуті судом, про що наведено у змісті рішення суду, і зводяться до власного тлумачення норм законодавства щодо спірних відносин сторін, незгоди з висновками суду стосовно встановленних обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку, також зводяться до переоцінки доказів у справі.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не оскаржував рішення суду, тобто фактично погодився з ним.

Третя особа Луцька міська рада також зверталася з позовом до суду про визнання зазначеного іпотечного договору недійсним, і рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року у справі №, яке залишено без змін апеляційним судом, в позові було відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Покликаючись на дану обставину, представник Луцької міської ради вважає, що рішенням суду від 23.01.2018 року встановлено порушення прав третьої особи, а отже і прав позивача, який не може реалізувати своє право на приватизацію. Разом з тим, не підлягають захисту права, які можуть виникнути в майбутньому, а порушення прав третьої особи не є підставою для задоволення позову.

Отже, доводи скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу третьої особи Луцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді :