Справа № 545/2198/23
Провадження № 2/545/1324/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Потетія А.Г.,

за участю секретаря - Явдоченко А.Г.

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 має спільну з відповідачем ОСОБА_2 дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач з донькою не спілкується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про її фізичний та моральний розвиток та взагалі не цікавиться життям в цілому.

У судове засідання позивачка та представник адвокат Гусаренко О.М. не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, прохав задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову та жодних клопотань не надав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 02.04.2010 року по 13.09.2013 роки. Від спільного подружнього життя народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2011 року відповідач припинив проживати з позивачем і дочкою однією сім`єю та почав проживати окремо. З того часу відповідач припинив добровільно надавати жодної матеріальної допомоги на утримання дитини та взагалі не приймав участі у її вихованні, у зв`язку з чим дитина перебувала лише на утриманні позивача.

На підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 вересня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано шлюб та залишено неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з позивачем.

На даний час відповідач має іншу сім`ю та дітей.

З 2011 року відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у її вихованні, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина повністю перебуває на повному утриманні позивача, вона займається її вихованням, дбає про її фізичний та духовний розвиток.

На підставі рішень Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.10.2012 року та Полтавського районного суду Полтавської області від 21.02.2019 року відповідач в примусовому порядку нерегулярно сплачував аліменти на дитину, у зв`язку з чим мав велику заборгованість, а починаючи з березня 2022 року по даний час взагалі перестав їх сплачувати.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.06.2023 року, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів та станом на 01.06.2023 року в розмірі 82587,93 грн.

Як стало відомо від державного виконавця по виконавчому провадженню АСВП НОМЕР_3 відповідач 12.01.2022 року виїхав з України і на даний час знаходиться на території країни агресора - Російська Федерація.

Відповідач по справі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини,навіть не цікавиться її навчанням та життям в цілому, з моменту народження дитини бачив її лише 2 рази у перші два роки після її народження, при цьому жодних перешкод позивач не чинила. Місце перебування відповідача наразі невідомо. Відповідач взагалі зник з життя своєї доньки, не зустрічається з нею, не спілкується і навіть не вітає її з днем народження чи іншими святами.

З 2013 року позивач проживає однією сім`єю з ОСОБА_4 , мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чоловік постійно піклується про дочку позивача, займається її вихованням та має бажання її вдочерити.

Згідно п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (із змінами), органом опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад у тому числі об`єднаних територіальних громад. Основним обов`язком органу опіки та піклування є захист прав, свобод та законних інтересів дітей.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Отже, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого доведено за обставин цієї справи належними та допустимими доказами систематичного, умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення його батьківських прав.

За обставин доведеності свідомого нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками, умисного самоусунення від будь-якого утримання дитини, забезпечення належного її розвитку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також, при ухваленні даного рішення суд враховує висновок служби у справах дітей Гадяцької міської ради від 20.07.2023 року № 354, затверджений рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача- гр.. ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного та керуючись постановою пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (із змінами), Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 157, 163-169, 180 СК України, ст. ст. 12, 13, 30, 78-80, 141, 223, 258 - 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Киселівка Білозерського району Херсонської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Киселівка Білозерського району Херсонської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А. Г. Потетій