Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1605/23
Номер провадження: 2/225/250/2023
Дзержинський міський суд Донецької області
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2023 року

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Мигалевич В.В., перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з коштів боржника, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2023 до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з коштів боржника.

Позов обгрунтовано тим, що у межах виконавчого провадження на зарплатний рахунок позивача, який є боржником у виконавчому провадженні було накладено арешт Торецьким відділом державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Позивач вважає такий арешт коштів на його зарплатному рахунку накладеним з порушенням норм законодавства.

Просить у позові зняти арешт з його зарплатного рахунку.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд зазначає таке:

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів позову вбачається, що арешт на зарплатний рахунок позивача накладено в межах виконавчого провадження 72394045 з примусового виконання постанови № ЕАС№7039028, виданої 23.05.2023 УПП у місті Києві ДПП про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 850,00 грн.

Фактично, позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, у позові оскаржує дії відповідача - Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, щодо накладення арешту на кошти, які перебувають на зарплатному рахунку позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що ЦПК України, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містять норм щодо порядку оскарження у судовому порядку дій державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, при примусовому виконанні виконавчого документа, який видано не на підставі судового рішення, зокрема, як уданому випадку, постанови № ЕАС№7039028, виданої 23.05.2023 УПП у місті Києві ДПП.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, позивач ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна у порядку цивільного судочинства, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 287 КАС України України.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилом ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися для вирішення питання про скасування арешту його зарплатного рахунку до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.

Отже, суд доходить висновку, що рішення суду про відмову у відкритті провадження у цій справі, не перешкоджає доступу позивача до правосуддя, оскільки, законом передбачено право позивача звернутися з позовом до іншого суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.186, 258, 260,261, 293, 315 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Героїв праці, 3 м. Торецьк Донецької області, 85200, ) про зняття арешту з коштів боржника.

Ухвалу разом із заявою та всіма доданими до неї документами надіслати позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Мигалевич