Провадження 2/127/2081/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Остапенко І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

адвоката позивача Федчук С.М.

відповідача ОСОБА_2 ,

адвоката відповідача Усова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Федчук Світлана Миколаївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Позов мотивований тим, що у період з 1999 року до травня 2017 року ОСОБА_3 фактично проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З 1999 року по 2006 рік сторони проживали у квартирі позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання однією сім`єю сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися спочатку благоустроєм квартири, у якій проживали до 2009 року, купували предмети домашнього побуту. Крім того, сторони разом проводили свята в колі рідних та друзів. Відповідач спілкувався із батьками позивачки. Після смерті матері відповідача в 1999 році сторони у квартирі позивачки, де вони разом проживали, готували страви до поминального обіду. За час спільного проживання сторін, в 2005 році, ними за спільні кошти було придбано земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_2 . Проте, правовстановлюючі документи були оформлені на відповідача. Після придбання земельної ділянки, сторонами у 2006 році було розпочато будівництво будинку на цій ділянці. У 2009 році позивачка із відповідачем переїхали з її квартири у недобудований будинок АДРЕСА_2 і продовжили його будівництво та облаштування. У будинку вони разом із відповідачем робили ремонт, купували меблі. Також позивачкою придбавалися будівельні матеріали, побутова техніка. У 2015 році сторони фактично збудували і облаштували будинок та увесь час проживали у ньому. Сторони придбали домашніх тварин: курей, кролів та нутрій, за якими доглядала позивачка. Сторони спільно вели домашнє господарство, купували різні речі, разом харчувались, мали єдиний спільний сімейний бюджет, мали один одного за подружжя, проживали разом, разом були у компаніях друзі та родичів, мали спільні витрати, взаємні права та обов`язки. Усі оточуючи сприймали позивачку та відповідача як подружжя. Між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю. 21.09.2016 відповідачем було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_2 . 30.05.2017 між сторонами було зареєстровано шлюб. Проте, у 2019 році стосунки між подружжям погіршились і у серпні 2019 року шлюб було розірвано. Згоди про добровільний поділ майна колишнім подружжям не досягнуто.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогами про: встановлення факту проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 по 30.05.2017; визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_2 площею 184,4 кв.м. та земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0242 площею 0 0475 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнання за ОСОБА_1 права власності на частку житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 184,4 кв.м. та частку земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0242 площею 0,0475 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для індивідуального будівництва. Також позивачка просила стягнути із відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 09.08.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов та докази у строк, встановлений судом.

Із матеріалів справи вбачається, що вищевказане судове рішення із позовною заявою та доданими до неї документами відповідач особисто отримав 10.08.2022, що підтверджується відповідною розпискою. (т. 1 а.с. 84)

Ухвалою суду від 30.08.2022 відповідачу було продовжено процесуальний строк, встановлений судом, для подання відзиву і доказів по справі до 09.09.2022.

09.09.2022, у строк встановлений ухвалою суду від 30.08.2022 від відповідача надійшов відзив на позов із запереченнями щодо задоволення позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що обставини, викладені позивачкою, є надуманими. Відповідач повідомив, що у період свого навчання у Вінницькому державному аграрному університеті він познайомився із ОСОБА_4 , як зі своїм викладачем; у 1999 році позивачка запропонувала йому винаймати у неї квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , якою вона на той час не користувалась, оскільки проживала у подруги. У 2000 році у квартиру переїхала жити ОСОБА_1 . Оскільки квартира є однокімнатною, то відповідач обладнав собі спальне місце на кухні. Таким чином він із позивачкою користувався її квартирою до 2002 року, а з 2002 по 2004 рік винаймав квартиру по АДРЕСА_2 і у цей період часу із позивачкою не зустрічався. 11.11.2004 за власні заощадження відповідачем була придбана земельна ділянка, розташована на той час у садовому товаристві «Комунальник - 1» на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, на якій одразу ж було розпочато будівництво будинку власними силами. Для зручності здійснення будівництва відповідач переїхав мешкати у квартиру, яку винаймав у с. Пирогово, де проживав з 2004 по 2006 рік. У цей період позивачку бачив лише одного разу, коли вона приїздила на місце будівництва. Наприкінці 2005 року будівництво будинку було завершене і відповідач переїхав до нього жити. З 25.06.2002 відповідач був зареєстрований як приватний підприємець, здійснював діяльність та отримував дохід. Також відповідач вказав, що йому нічого не відомо про придбання позивачкою будівельних матеріалів, техніки, предметів домашнього побуту, оскільки це не має жодного до нього відношення. Під час будівництва спірного будинку відповідачем було використано матеріали з демонтованого ним успадкованого будинку після смерті його матері. Надані позивачкою фото не можуть свідчити, що між сторонами з 1999 по 2017 рік були стосунки більші, ніж стосунки знайомих людей. У 2015 році у відповідача стався мікроінсульт, який дав ускладнення на серце. Впродовж 2015-2017 років відповідач хворів і періодично лікувався, його стан здоров`я був важкий і він потребував стороннього догляду. Навесні 2017 року відповідача почала відвідувати його знайома ОСОБА_1 , яка повідомила, що може здійснювати за ним догляд, однак для цього він має укласти із нею шлюб, щоб мати можливість успадкувати його майно у випадку смерті. Відповідач повідомив, що запропонував позивачці скласти заповіт на її ім`я, однак вона наполягала саме на укладенні шлюбу. Оскільки за станом свого здоров`я відповідач вкрай потребував стороннього догляду, він погодився на пропозицію позивачки і 30.05.2017 вони уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачка навіть не приїхала до відповідача, а поїхала у м. Бар до своїх батьків, повідомивши, що приїде після того, як вирішить свої питання. Після цього позивачка продовжувала проживати у м. Бар, а до відповідача приїжджала не частіше одного разу на місць. За взаємною згодою 07.08.2019 шлюб було розірвано. Відповідач зауважив, що і в період з 30.05.2017 по 07.08.2019 сторони не проживали однією сім`єю, не вели спільно господарство, не мали спільного бюджету, обов`язків подружжя по відношенню один до одного.

Ухвалою суду від 05.10.2022 задоволено клопотання адвоката позивачки та адвоката відповідача про виклик в судове засідання свідків, запропоновано надати суду заяви по суті справи у строк встановлений судом, підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду по суті.

13.10.2022, у строк встановлений вищевказаним судовим рішенням, на адресу суду від адвоката позивачки надійшла відповідь на відзив із викладенням у ній пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Адвокат позивачки наполягала, що сторони проживали однією сім`єю, хоч і без реєстрації шлюбу, а спірне майно є їх спільною сумісною власністю.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходили.

Ухвалою суду від 28.11.2022 в задоволенні клопотання адвоката позивачки про прийняття до розгляду доказів, а саме актів від 01.11.2022 та від 23.11.2022, було відмовлено.

Ухвалою суду від 28.11.2022 позов ОСОБА_1 було забезпечено шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , та забороною суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо даного нерухомого майна.

В судовому засіданні позивачка та її адвокат підтримали позовні вимоги, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві і відповіді на відзив, та просили їх задовольнити.

Відповідач та його адвокат позовні вимоги не визнали і просили суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 30.05.2017 Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 30.05.2017, актовий запис № 45. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_6 . (т. 1 а.с. 46)

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було розірвано 07.08.2019, про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 314. (т. 1 а.с. 64)

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.01.2022 вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 184, 4 кв.м. та земельна ділянки з кадастровим номером :01:001:0242 площею 0 0475 га, на якій розташований даний будинок. (т. 1 а.с. 10-15)

Позивачка вважає, що вищевказане майно було набуте сторонами за час їх спільного проживання однієї сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності її та відповідача. Натомість відповідач заперечує дану обставину і вважає, що спірне майно є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалах від 09.08.2022 і 05.10.2022 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , яка повідомила, що познайомилась із ОСОБА_2 у лікарні ім. Ющенка, де він та її син проходили лікування; з осені 2002 року по осінь 2004 року проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю у своїй власній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ; разом із ними проживав її син - ОСОБА_8 . Свідок зазначила, що ОСОБА_2 їй допомагав на її дачі; влітку вони разом збирали ягоди, які потім реалізовували на ринку. Також свідок вказала, що зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що: до його проживання разом із нею він проживав на квартирі, яку винаймав; родичів у нього не має. Свідок повідомила, що під час їх спільного проживання їй не було відомо де працював ОСОБА_2 , чим він займався, оскільки, як вказала свідок, вона цим не цікавилась.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_9 , який повідомив, що познайомився із ОСОБА_2 в 2008 році, коли той робив дах під час будівництва його будинку. Свідок зазначив, що оскільки у ОСОБА_2 не було власного транспортного засобу, він забирав його з інструментами на роботу з дому (дачний масив на Барському шосе). Свідок повідомив, що на той час (2008 рік) в будинку ОСОБА_2 він бував приблизно п`ять разів (рано вранці і пізно ввечері); на 1-му поверсі були зроблені чистові роботи, шпалер не було; 2-й поверх був не готовий. Також свідок зазначив, що з 2008 року по 2014 рік із ОСОБА_2 вони майже не бачились, а в 2014 році близько півроку пропрацювали разом; ОСОБА_2 знає як порядну й трудящу людину. Свідок вказав, що за місцем розташування спірного будинку, протягом 2014 року він був майже щодня. Під час таких візитів свідка ОСОБА_2 перебував там один, жінки та жіночих речей свідок там не бачив; на якій стадії будівництва перебував будинок свідок не пам`ятає. Також свідок зазначив, що зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що на той час (2014 рік) у нього була жінка, але хто саме йому не відомо. Свідок вказав, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) бачив біля будинку, інших жінок там не бачив; під час знайомства із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) представив її як « ОСОБА_12 », однак ким вона йому приходиться - не пояснював; сім`ями не спілкувались.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_13 , яка повідомила, що знайома із ОСОБА_2 , вони народилася в одному селищі й проживали поряд. Свідок зазначила, що коли померла мати ОСОБА_2 , він розібрав батьківську хату і казав, що буде будувати будинок у м. Вінниці (2004 рік). Куди вивозились матеріали вона не знає, але бачила як хата розбиралась (будинку приблизно 50 років, побудований з ракушняка). Свідок повідомила, що сім`ями вони із ОСОБА_2 не спілкувались і не спілкуються; будь-які події разом не святкували; про особисте ОСОБА_2 не розповідав.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_14 , який повідомив, що ОСОБА_2 є його сусідом. Свідок зазначив, що у 2004 році його дядько надав машину ОСОБА_2 для перевезення будівельних матеріалів після розбирання його батьківської хати (ракушняк, бляху з даху). Свідок повідомив, що зі слів його дядька та ОСОБА_2 , йому відомо, що дані матеріали вивозились для будівництва будинку у м. Вінниці. Також свідок зазначив, що ОСОБА_2 , коли приїздив щороку в село на проводи (провідна неділя), був один.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_15 , яка повідомила, що ОСОБА_2 є її хрещеним батьком. Свідок зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_2 має власний будинок, який той будував сам. Також свідок повідомила, що протягом 2010-2012 років вона проживала у ОСОБА_2 в будинку (за містом; точну адресу не вказала), в окремій кімнаті на 1-му поверсі; постійно там не перебувала, залишалась тільки на ночівлю приблизно 4-ри рази на тиждень. Свідок зазначила, що: ОСОБА_2 проживав у будинку один; «ОСОБА_1» ( ОСОБА_1 ) бачила там один чи два рази, але що вона там робила їй не відомо; речей ОСОБА_1 в будинку не було; як будувався спірний будинок свідок не бачила, однак зі слів її батька, ОСОБА_2 розібрав будинок своєї матері і побудував свій. Свідок повідомила, що на час її перебування у будинку, кухні ще не було, тільки плита і стіл; 2-й поверх був побудований, але внутрішні роботи не зроблені; в господарстві були кури, нутрії. Також свідок повідомила, що на її весіллі (2012 рік) ОСОБА_2 був разом із ОСОБА_1 ; у 2015 році ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 зустрічали її з родбудинку з новонародженою дитиною.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_16 , який повідомив, що ОСОБА_2 , якого він знає приблизно з 1970 року, є його кумом - хрещеним батьком доньки. Свідок зазначив, що ОСОБА_2 , розбираючи батьківську хату після смерті своєї матері розповідав, що має будувати будинок (рік не пам`ятає). Свідок повідомив, що одного разу був у ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) на квартирі, що по АДРЕСА_2 , яку той, з його слів, винаймав. Свідок зазначив, що квартира була однокімнатна; на кухні стояло розкладне ліжко; в квартирі перебувала ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ). Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що той проживав ще на одній квартирі, але де саме свідку не відомо. Також свідок зазначив, що йому не відомо де проживав ОСОБА_2 до проживання в квартирі по АДРЕСА_2 . Свідок повідомив, що був у ОСОБА_2 в гостях за місцезнаходженням спірного будинку, оскільки його дочка на той час (приблизно 2010-2012 роки) вчилась у м. Вінниці і проживала у нього в будинку; в будинку бачив тільки ОСОБА_2 . Свідок вказав, що йому не відомо про особисте життя ОСОБА_2 і про те чи будував спірний будинок він сам. Свідок повідомив, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) не була на весіллі його доньки.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_18 , який повідомив, що перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_2 з 1998-1999 років. Свідок зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_2 проживав у АДРЕСА_2 із своєю сестрою - ОСОБА_10 ; будучи в цій квартирі бачив на кухні розкладне ліжко, а оскільки квартира однокімнатна, свідок зробив висновок, що він живе із сестрою (в ході надання показань свідок зазначив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 самі представились як брат і сестра). Свідок повідомив, що спілкувався із ОСОБА_2 до 2004 року, оскільки з 2004 року був закордоном протягом шести років. Із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ), як повідомив свідок, він зустрівся у 2010 році; пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_2 будує будинок, де потім (приблизно у 2018 році) він був декілька разів (5-6 разів). Свідок зазначив, що на той час ОСОБА_2 жив в цьому будинку на 1-му поверсі, хоча будівництво ще не було завершене; про те, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) створив сім`ю, він не повідомляв; господиню в будинку не бачив.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_20 , яка повідомила, що знайома із позивачкою та відповідачем, який є другом її чоловіка з шкільних років, часто буває у них в гостях. Свідок зазначила, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) на початку 2000-х років проживав на квартирі у ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ); на час знайомства із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 представив її як «друг», «господарка квартири»; квартира, де проживав ОСОБА_11 , однокімнатна; зі слів ОСОБА_17 їй відомо, що він спав на кухні, крім того, на її думку, на це вказувало спальне місце на кухні. Також свідок повідомила, що вона разом із своїм чоловіком були на квартирі де проживав ОСОБА_11 і ОСОБА_10 один раз - разом святкували день народження ОСОБА_17 , на який той їх запросив; ОСОБА_10 була присутня на святкуванні. Свідок зазначила, що їй не відомо, які стосунки були між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а також коли і де ще проживав та працював ОСОБА_2 . Також свідок повідомила, що на місці будівництва будинку вона була лише два рази: перший - була збудована тільки коробка (період не пам`ятає), а другий (влітку 2022 року) - будівництво вже було завершене, будинок обставлений меблями. Свідок зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були одружені (період назвати не може).

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_21 , який повідомив, що товаришує із відповідачем з 10 років, із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) його познайомив ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ). Свідок повідомив, що приблизно у 2005 році ОСОБА_11 придбав земельну ділянку і почав будівництво будинку. Свідок зазначив, що він кілька разів приїздив на будівництво і допомагав ОСОБА_2 (привозив дошки, робив ворота); ОСОБА_1 жодного разу там не бачив ні під час будівництва, ні після того як ОСОБА_2 там вже проживав; жіночих речей у будинку не бачив; зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що той будував будинок для проживання у ньому із своєю дочкою. Також свідок повідомив, що до 2005 року він зустрічався із ОСОБА_2 , коли той проживав на квартирі у ОСОБА_1 ; у цій квартирі він був один чи два рази (приблизно 2002 рік), зокрема зі своєю дружиною на святкуванні дня народження ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ). Свідок зазначив, що йому не відомо, які стосунки були між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; подробиці особистого життя ОСОБА_2 йому не відомі; один раз ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) разом були у них із дружиною в гостях, однак обставин не пам`ятає.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , який повідомив, що познайомився із ОСОБА_2 у лікарні ім. Ющенка, де вони проходили лікування. Свідок зазначив, що його мама «зійшлася» із ОСОБА_2 і вони разом прожили однією сім`єю два роки - 2002-2004 роки за адресою: АДРЕСА_3 . Також свідок повідомив, що у періоду спільного проживання вони разом їздили у село, обробляли город. Свідок вказав, що йому не відомо: у зв`язку із чим лежав у лікарні ОСОБА_2 ; де працював ОСОБА_2 ; як і коли у нього з`явилась земельна ділянка; де після 2004 року проживав ОСОБА_2 .

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_22 , який повідомив, що є колишнім сусідом ОСОБА_23 , який винаймав «врем`янку» по АДРЕСА_2 (приблизно 2004-2006 роки). Свідок зазначив, що вони разом їздили на рибалку, періодично бачились. Свідок повідомив, що в будинку ОСОБА_2 , який той побудував, він не був; чи працював ОСОБА_2 йому не відомо; ні друзів, ні родичів, ні жінки під час проживання ОСОБА_2 поряд із ним він не бачив.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_24 , який повідомив, що перебуває у дружніх стосунках із позивачем (близько 40 років) та відповідачем (з 2000-го року). Свідок зазначив, що познайомився із ОСОБА_2 , коли ОСОБА_1 прийшла разом із ним на день народження; з 2000-го року вони разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово зустрічалися в сімейному колі (ходили один до одного в гості), на днях народженнях, святах, спілкувалися в телефонному режимі. Приблизно у 2004 році свідку стало відомо зі слів ОСОБА_1 , що вони разом із ОСОБА_2 бажають придбати земельну ділянку для будівництва будинку. Свідок зазначив, що приблизно у 2004-2005 роках ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 розпочали будівництво будинку; в процесі будівництва, в літній період, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 там (за місцезнаходженням спірного будинку) жили в одній кімнаті; вели домашнє господарство, розводили нутрій. Свідок зазначив, що зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що її батьки допомагали їм із ОСОБА_2 фінансово. Також свідок повідомив, що під час будівництва ОСОБА_1 особисто домовлялась із ним за придбання у нього дверей для будинку, які забирав ОСОБА_2 . Свідок зазначив, що знав ОСОБА_2 як чоловіка ОСОБА_1 .

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_25 , який повідомив, що ОСОБА_2 є його двоюрідним дядьком, а ОСОБА_1 - тіткою. Свідок зазначив, що вперше приїхав у гості до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в 2014 році; з 2015 року він разом із ОСОБА_2 працювали на будівництвах; регулярно (2-3 рази на тиждень) свідок бував в гостях у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , при цьому ОСОБА_1 постійно до 2016-2017 року була присутня дома (в будинку), пригощала гостя, поралась по господарству, доглядала за нутріями, крім того періоду, коли у ОСОБА_1 захворіла мати і вона періодично відлучалась; з 2004 року бачив постійно ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 на проводах на цвинтарі (на той час не цікавився ким приходиться ОСОБА_1 ОСОБА_2 ). Свідок зазначив, що йому не відомо за які кошти здійснювалось будівництво спірного будинку. Однак вказав, що пам`ятає, що ОСОБА_1 їздила за цеглою (на той час свідок допомагав із будівництвом будинку). Свідок повідомив, що з початку 2015 року до кінця 2019 року бував у спірному будинку (5-7 разів на місяць); інколи, коли була робота, залишався у ОСОБА_1 із ОСОБА_2 на ночівлю в будинку (3-4 рази на рік). Свідок зазначив, що йому відомо про те, що у ОСОБА_2 були проблеми із серцем; у ОСОБА_2 із ОСОБА_1 були добрі стосунки.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_26 , який повідомив, що знає ОСОБА_1 з 1986 року, а ОСОБА_2 з осені 1999 року. Свідок повідомив, що ОСОБА_1 давала уроки біології його сину, і коли він привів сина до ОСОБА_1 додому на заняття, то побачив там ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) (осінь 1999 року), якого вона представила як свого чоловіка. Також свідок повідомив, що він разом із своєю дружиною, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були на весіллі в 2000 році; в 2001-2002 роках ОСОБА_2 організовував сусідів по будинку АДРЕСА_4 , на збирання кукурудзи; в 2007 році в будинку ( АДРЕСА_4 ) встановлювався загальнобудинковий лічильник, при цьому був присутній, крім інших власників квартир у цьому будинку, й ОСОБА_2 , який в подальшому був відповідальним за регулювання теплопостачання в будинку; до 2009 року постійно зустрічав ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) біля будинку ( АДРЕСА_2 ), віталися; в 2010 році ОСОБА_2 особисто запросив свідка разом із ОСОБА_27 подивитися на будівництво спірного будинку. Свідок зазначив, що неодноразово бував за місцем знаходження спірного будинку і бачив там ОСОБА_1 , яка поралась по господарству. Свідок повідомив, що у 2010 році коробка будинку була готова, велись внутрішні роботи.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_28 , який повідомив, що є сусідом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по спірному будинку, з якими він познайомився, коли в 2010 році із своєю дружиною вони купили поруч земельну ділянку. Свідок повідомив, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) разом жили в побудованому ними будинку; разом порались по господарству; ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) особисто обробляла земельну ділянку, доглядала домашніх тварин, яких вони тримали - нутрій, качок, курей. Свідок зазначив, що вони спілкувались сім`ями, ходили один до одного в гості; в 2012 році, коли вони із дружиною після завершення будівництва свого будинку остаточно перейшли до нього жити, то ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) майже щотижня бували у них разом в гостях; в 2015 році ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) переробляли покрівлю на своєму будинку, у чому він їм допомагав, зокрема розвантажувати матеріали. Свідок зазначив, що неодноразово буваючи у них в гостях, ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) висловлювали бажання продати побудований будинок, оскільки він виявився для них завеликим. Свідок наголосив на тому, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) особисто сказав йому: «Ми із ОСОБА_10 побудували будинок, однак він вийшов завеликим». Також свідок повідомив, що зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) вони познайомилися у 1999 році, а в 2004 році купили земельну ділянку де й побудували спірний будинок. Свідок наголосив, що запам`ятав розповідь про купівлю земельної ділянки, оскільки ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) мав торгуватися за її вартість, але оскільки власник мав інваліда в сім`ї, ОСОБА_10 заперечила. Також свідок повідомив, що допомагав ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_29 ( ОСОБА_2 ) носити зерно до будинковолодіння, яке він особисто перебивав у борошно на корм тваринам, яких вони утримували, а також обробляти ділянку мотоблоком. Свідок зазначив, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) купили в будинок меблі (м`які меблі, шафу-купе, диван, телевізор, холодильник, морозильну камеру), в одній із кімнат ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) облаштувала «зимовий сад». Свідок вказав, що зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) йому відомо, що вони разом мали спільний бюджет; разом витрачали кошти на будівництво спірного будинку і його облаштування; в процесі будівництва вони вимушені були ночувати в авто, яке їм дав сусід, задля уникнення крадіжок будівельних матеріалів. Свідок повідомив, що під час їх спілкування ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) завжди називав ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) дружиною; вони казали: «Ми зібрали кошти будемо міняти покрівлю», «Ми зібрали … будемо утеплювати будинок», «Ми зібрали … будемо купувати меблі». Свідок вказав, що зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) йому відомо, що її батько давав їм гроші на придбання автомобіля. Свідок зазначив, що йому було відомо, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) жили в цивільному шлюбі, а пізніше оформили свої стосунки офіційно. В 2019 році (осінь) при зустрічі із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) той повідомив, що вони із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) розлучились; згодом на подвір`ї свідок із своєю дружиною помітили іншу жінку, з якою, як виявилось, ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) одружився.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_30 , яка повідомила, що перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_1 , яку знає з 2004 року (працювали разом на кафедрі в університеті), та ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що знає ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як подружжя і навіть не здогадувалась, що вони не були офіційно розписані. Свідок повідомила, що вперше була на подвір`ї спірного будинковолодіння приблизно у червні 2005 року, коли підвезли додому ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), на що ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) сказав: «Добре, що підвезли дружину…». Також свідок повідомила, що в самому будинку побувала вперше приблизно у 2006-2007 році; ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) поводила себе як господиня. Свідок зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом вели господарство, розводили нутрій, курей, кролів. Свідок вказала, що у ОСОБА_1 із ОСОБА_2 були доброзичливі стосунки, він називав її дружиною. Також свідок повідомила, що вона особисто позичала у 2005 році ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) грошові кошти в сумі 1 500, 00 доларів США для покрівлі спірного будинку, які та через кілька місяців повернула. Свідок зазначила, що коли ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) потрапив у лікарню, то ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) була поруч із ним; ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) допомагав ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) на її роботі оформлювати стенди для виставки. Свідок також зазначила, що приблизно у 2007 році ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) разом купували фарбу для ремонту (бачила особисто); у 2008 році разом купували у неї батареї в будинок; свідок разом із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) обирали гардини в будинок. Свідок вказала, що зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) їй відомо, що в процесі будівництва спірного будинку ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) особисто розвантажувала цеглу, замішувала бетонний розчин. Свідок зазначила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) постійно проживала в спірному будинку із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ); у ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) була однокімнатна квартира, куди вони разом із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) періодично навідувались. Також свідок повідомила, що їй особисто відомо про те, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) привозила від своїх батьків з м. Бар продукти (молоко, сметану тощо); ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) не витрачала грошей на себе, оскільки усі заробітки йшли на будівництво. Свідок вказала, що із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) вона контактувала щодня; разом із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) була у неї на новосіллі.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_31 , яка повідомила, що є сусідкою ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) по спірному будинковолодінню. Свідок зазначила, що знайомство із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) відбулось в грудні 2004 року, який сказав, що придбав земельну ділянку разом із дружиною, де вони будуть будувати будинок. В 2005 році ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) представив ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) як дружину під час знайомства із нею свідка. Свідок зазначила, що вона особисто бачила, що в процесі будівництва будинку, яке велося кілька років, були присутні і ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ); влітку 2005 року свідок разом із своїм чоловіком надали ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_29 ( ОСОБА_2 ) автомобіль, в якому ті ночували задля уникнення крадіжок з будівництва; приблизно до 2007-2008 року ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) разом із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) періодично ночували в будинку, а пізніше перейшли жити до будинку остаточно; ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) вели разом господарство, розводили кролів, нутрій, курей, гусей. Свідок вказала, що періодично зустрічала ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) в маршрутці, якою та добиралась з дому (спірного будинковолодіння) до роботи. Свідок повідомила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) неодноразово нарікала на те, що вона нічого не може собі дозволити, адже усі кошти йдуть на будівництво. Також свідок зазначила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) показувала їй в будинку майбутнє планування. Свідок вказала, що особисто бачила і чула, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) поралась по господарству; бувала у ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) в будинку. Також свідок повідомила, що особисто чула розмову між ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) щодо здійснення ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) оплати за плитку, покрівлю, цеглу. Свідок вказала, що зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) їй також відомо про купівлю нею м`яких меблів в будинок. Свідок зазначила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) були сім`єю.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_32 , який повідомив, що є сусідом ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) по спірному будинковолодінню, їх земельні ділянки розташовані поруч. Свідок зазначив, що наприкінці 2004 - на початку 2005 року ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) прийшов познайомитись із сусідами, а навесні 2005 року прийшов разом із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), представивши її своєю дружиною. Свідок зазначив, що розпочавши будівництво, ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) ночували в його із дружиною автомобілі, оскільки тоді там траплялись крадіжки з будівництва; пізніше вони облаштували собі одну кімнату в будинку, зробили опалення і жили там. Свідок повідомив, що лише нещодавно дізнався про те, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) були неодружені, що викликало у нього подив, адже він завжди їх сприймав однією сім`єю. Свідок зазначив, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) мала постійне місце роботи, а ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) - ні; ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) разом порались на городі, вели підсобне господарство (розводили курей, нутрій, кролів). Свідок зазначив, що йому не відомо чи разом ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) витрачали кошти на будівництво, однак наголосив, що йому достеменно відомо, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) кошти на будівництво будинку витрачала.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_33 , яка повідомила, що є сусідкою ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) по спірному будинковолодінню, з якими познайомилась приблизно в 2004 році, на початку будівництва. Свідок зазначила, що на той час ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) ночували в машині, яку їм дав сусід ОСОБА_34 ; з 2005 року по 2013 рік ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) постійно були разом на будівництві, а вдень ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) ще й ходила на роботу. Свідок повідомила, що приблизно в 2013 році ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) перейшли жити у будинок, однак влітку на ніч вони йшли на квартиру, а взимку - жили в квартирі (однокімнатна квартира), про яку їй відомо зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ). Свідок зазначила, що зокрема за її участю вони завозили батька ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) в госпіталь, при цьому ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) називав його «тато». Свідок зазначила, що вона особисто бачила, як ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) носила цеглу, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) разом їздили купувати плитку, яку потім разом і розвантажували. Свідок повідомила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) купила в будинок шафу, разом із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) - два дивани. Свідок повідомила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) постійно жили разом, хіба що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) періодично їздила до батьків, звідки привозила продукти. В 2013 році ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) завели господарство - нутрій, курей, кролів; приблизно в 2015 році, коли батько ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) захворів (він був лежачий хворий), ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) перевіз господарство в м. Бар, оскільки ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) вимушена була доглядати батька. В цей час ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) перебувала у м. Вінниці приблизно три рази на тиждень, привозила продукти, готувала ОСОБА_29 ( ОСОБА_2 ). Свідок зазначила, що батько ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) давав їй та ОСОБА_29 ( ОСОБА_2 ) гроші на котел в будинок, на машину (про що їй відомо з їх розмови, яка відбувалась у свідка в будинку, при цьому чоловікові ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) казав: «Ви мені як батько…»). Свідок також зазначила, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) зареєстрували шлюб в Немирові, там і святкували в ресторані; коли ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) захворів, ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) ним опікувалась.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_35 , який повідомив, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) знає з початку 90-х років, а ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) - приблизно з 1999 року, з якими перебуває у дружніх стосунках. Свідок зазначив, що він разом із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) жили в одному під`їзді; під час їх знайомства із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) представила його як свого чоловіка; вони ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) доволі часто разом ходили до них із дружиною в гості (приблизно до 2005-2006 року, оскільки після початку будівництва, де вони проводили багато часу, зустрічатись стали рідше). Свідок зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) жили у цивільному шлюбі, а потім офіційно одружились. Також свідок повідомив, що в квартирі ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) проживав разом із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), сам не проживав; розподіл обов`язків у ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) був сімейний; ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) безпосередньо брав учать в ремонті під`їзду і був відповідальною особою по загальнобудинковому лічильнику; вони ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) разом їздили до батьків ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), де залишалися, зокрема, на ночівлю (зі слів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ); в однокімнатній квартирі, де вони ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) жили, ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) міняв замок, переклеював разом із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) шпалери (свідок повідомив, що бачив це особисто). Свідок вказав, що він щоденно спостерігав за ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) як за сім`єю. Свідок зазначив, що під час спільного проживання ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) у них з`явився автомобіль. Також свідок зазначив, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) були разом на весіллі його сина, до якого, зокрема, допомагали з підготовкою (закуповували продукти) (приблизно 2002-2003 рік). Свідок повідомив, що після того як померла мати ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ), вона вимушена була доглядати за своїм батьком, що на думку свідка не подобалось ОСОБА_29 ( ОСОБА_2 ) і викликало суперечки, що й призвело до розлучення. Свідок зазначив, що зі слів ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) йому відомо, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) поставив їй ультиматум: «або він, або батько». Також свідок зазначив, що приблизно у 2015-2016 році, коли у ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ) стався інсульт, ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) його доглядала.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_36 , яка повідомила, що є сусідкою ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) по будинку АДРЕСА_4 , з 1987 року. Свідок зазначила, що під час знайомства із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) представила його як свого студента з яким вона зустрічається. Свідок повідомила, що з 1999 року ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) почали жити як сім`я; вони разом у під`їзді будинку організовували ремонт. Свідок вказала, що якось при зустрічі із ОСОБА_19 ( ОСОБА_2 ) той повідомив, що вони разом із ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) купили земельну ділянку і будуть будуватися. Свідок зазначала, що коли ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) розпочали будівництво, то вона із ними рідше стала бачитись, оскільки вони проводили там багато часу; коли була зроблена в будинку одна кімната, то ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) перебралися туди; на присадибній ділянці ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) тримали нутрій, курей. Також свідок зазначила, що після смерті матері ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) у неї в м. Бар залишився батько, якого вона мусила доглядати; зі слів ОСОБА_17 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) два дні на тиждень була у м. Вінниці, готувала йому їсти, а потім знову їхала до батька. Свідок зазначила, що приблизно влітку 2010-2011 році для ліквідації у квартирі наслідків вимкнення електроенергії у під`їзді будинку, де розташована квартира ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_11 ( ОСОБА_2 ) приїхали разом і разом виносили стухлі продукти зі своєї морозильної камери. Свідок повідомила, що у спірному будинковолодінні вона жодного разу не була; хто сплачував комунальні послуги по квартирі їй не відомо; свою квартиру ОСОБА_10 ( ОСОБА_1 ) в найм ніколи не здавала.

У зв`язку із неодноразовими неявками свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , враховуючи думку учасників справи, суд, керуючись ст. 224 ЦПК України, постановив продовжити розгляд справи за відсутності цих свідків, про що 15.05.2023 було постановлено відповідну ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, яку занесену до протоколу засідання.

Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

Судом прийнято до уваги ті показання свідків, які посилались на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів.

До показань свідка ОСОБА_7 суд ставиться критично, адже даний свідок, повідомивши про спільне проживання однією сім`єю із відповідачем протягом двох років (2002-2004 роки), не змогла відповісти на запитання і повідомити суду: ні де працював ОСОБА_2 , ні рід його занять, чим він заробляв на життя, ні про те, на що саме хворів відповідач і у зв`язку із чим перебував у лікарні на момент їх знайомства (при цьому свідок стверджувала, що познайомились із відповідачем під час його перебування у лікарні на лікуванні), ні де проживав відповідач на момент їх знайомства, адже навряд чи після першої зустрічі вони відразу почали жити разом в квартирі свідка. До таких висновків суд прийшов й аналізуючи і оцінюючи показання свідка ОСОБА_8 , який є сином ОСОБА_7 і який, з їх слів, проживав разом із ними ( ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ). Крім того, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не узгоджуються з показаннями інших свідків і суперечать матеріалам справи.

Також, до показань свідка ОСОБА_16 суд ставиться критично, адже його твердження про те, що позивачка не була на весіллі його доньки разом із відповідачем, були спростовані особисто його донькою - ОСОБА_15 , яка також була допитана в якості свідка. ОСОБА_15 повідомила, що на її весіллі в 2012 році був присутній її хрещений батько - ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 , які у 2015 році також разом зустрічали її з родбудинку з новонародженою дитиною.

З виписного епікризу із історії хвороби № 5894 вбачається, що ОСОБА_2 з 01.06.2015 до 09.05.2015 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні для хворих ГПМК МКЛ ШМД м. Вінниця з діагнозом «гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в басейні правої середньої мозкової артерії на тлі гіпертонічної хвороби ІІІ ст. та церебрального атеросклероза». (т. 1 а.с. 198)

Як вбачається з виписки із історії хвороби № 152, ОСОБА_2 з 05.01.2016 по 12.01.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 5 для пацієнтів з порушенням мозкового кровообігу КП «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» ВОР, діагноз - «лакунарний ішемічний інсульт в басейні правої СМА на ґрунті ГХ ІІІ ст.», «легкий центральний геміпарез ліворуч. Астенічний синдром», «ГХ ІІІ 3 ст., ризик 4. Гіпертензивне серце. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Длокада ЛНПГ, СН 1, ФК 1. Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст., сер.ст. важкості в ст. ремісії, Емфізема. Пневмосклероз. ДН І.» (т. 1 а.с. 200-203)

З виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2566/433 і № 159/33 вбачається, що ОСОБА_2 з 08.07.2016 по 25.07.2016 і з 24.01.2017 по 07.02.2017 перебував на стаціонарному лікуванні, проходив обстеження протягом 2016 - 2018 років. (т. 1 а.с. 204 - 216)

Належних та допустимих доказів того, що відповідач потребував постійного стороннього догляду, як ним було вказано у відзиві, матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що шлюб із позивачкою він був вимушений укласти, не заслуговують на увагу. У відповідності до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 37 СК України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

З видаткових накладних № 7779 від 01.03.2009, № 7912 від 07.03.2009, № 7777 від 01.03.2009, заявки № VIN009228 від 25.09.2010 вбачається проведення ОСОБА_4 оплати за будівельні матеріали (одержувач - ОСОБА_5 ). (т. 1 а.с. 29-33) Також позивачкою надані чеки про оплату будівельних матеріалів 13.10.2012, видаткова накладна від 15.09.2010. (т. 1 а.с. 36, 43)

На підтвердження придбання в спірний будинок побутових приладів та товарів (духовки, килиму, кухонних меблів, фільтру-подовжувача, соковижималки, фільтру мережевого, наповнювача, лампочок, морозильної камери, мультиварки, очищаючих засобів) позивачкою надано товарний чек від 08.11.2009, видаткова накладна і чек про оплату такого товару від 12.12.2012, договір купівлі-продажу № 88-13648 від 04.08.2013 та квитанції про оплату товару за цим договором від 04.08.2013 і 27.08.2013, товарні чеки від 09.09.2013, 29.12.2013. (т. 1 а.с. 34, 37-42, 44) Також позивачкою надано акт приймання-передачі робіт від 13.10.2012 за послуги перевезення ТОВ «Епіцентр К» за адресою: Барське шосе, Комунальник - 1 «Дачі» та чек про оплату таких послуг 13.10.2012. (т. 1 а.с. 35, 36)

З відзиву відповідача вбачається, що йому нічого не відомо про придбання позивачкою будівельних матеріалів, техніки, предметів домашнього побуту, оскільки, як він зазначив, це не має жодного до нього відношення. Однак, в судовому засіданні на поставлені судом питання стосовно придбання позивачкою будівельних матеріалів, техніки, предметів домашнього побуту, меблів в спірний будинок, про що нею були надані вищевказані документи, відповідач зазначив, що вона лише допомагала йому купувати дані товари на його прохання. Водночас, як вбачається зокрема із розрахункових документів, платником, замовником і одержувачем була саме позивачка.

В судовому засіданні позивачка вказала, що у зв`язку із переходом на постійне місце проживання до спірного будинку, у квартирі, де вони мешкали із відповідачем під час будівництва цього будинку - квартирі АДРЕСА_5 , 07.04.2015 було відключено газові прилади, на підтвердження чого надала акт ПАТ «Вінницягаз» від 07.04.2015. (т. 1 а.с. 45)

На підтвердження спільного проживання однією сім`єю із відповідачем позивачкою надано суду фотознімки за 2000, 2005, 2008, 2012, 2013 і 2019 роки. (т. 1 а.с. 47-58, т. 2 а.с. 41-42)

Як встановлено судом в ході розгляду справи, на світлинах (т. 1 а.с. 47-58) зображена спільна присутність сторін в гостях у друзів, на святкових подіях (ювілеях, весіллях). Водночас, відповідач заперечував, що супроводжував позивачку на дані події як чоловік, вказавши, що був лише в якості «водія».

Також відповідач заперечував щодо запрошень його разом із позивачкою на весілля, на підтвердження чого останньою було надано суду копії запрошень. (т. 1 а.с. 59-63)

Однак, такі твердження відповідача суд оцінює критично, оскільки відповідач присутній на застіллях, приймає участь на танцювальному майданчику, що не може однозначно свідчити про те, що він лише підвозив позивачку.

До тверджень ОСОБА_2 про те, що у 1999 році позивачка запропонувала йому винаймати у неї квартиру, якою вона на той час не користувалась, оскільки проживала у подруги, суд ставиться критично. Позивачка категорично заперечує такі твердження відповідача. Суд вважає, що навряд чи особа, яка має власне житло, буде проживати у сторонньої особи, а свою власну квартиру здавати в оренду іншій сторонній особі, ще й безкоштовно. Доказів того, що між сторонами існували договірні правовідносини (договір оренди квартири тощо), матеріали справи не містять, як і не містять доказів оплати за оренду такого житла або існування будь-якої іншої домовленості між позивачкою та відповідачем з цього приводу.

Облаштування окремого спального місця для відповідача на кухні в квартирі позивачки не може однозначно свідчити про те, що сторони не проживали однією сім`єю і між ними не існувало стосунків притаманних подружжю.

Згідно із ч. 2 і ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач із відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 30.05.2017, у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі в цей період не перебували. 30.05.2017 позивачка із відповідачем зареєстрували шлюб, який 07.08.2019 було розірвано. В період з 01.01.2004 сторони проживали разом в квартирі АДРЕСА_5 , що належить позивачці на праві власності.

11.11.2004 між ОСОБА_2 та ОСОБА_47 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 0475 га кадастровий номер :01:001:0242, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (раніше - територія Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, СТ «Комунальник - 1», діл. № 61), на підставі якого 12.01.2005 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 095241. (т. 1 а.с. 103-105)

Судом встановлено, що на вищевказаній земельній ділянці в період з 2005 року здійснювалось будівництво житлового будинку, на який 22.10.2012 на підставі рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 146 від 28.09.2012 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності і якому з 14.07.2016 на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1668 було присвоєно адресу: АДРЕСА_2 . (т. 1 а.с. 106-134)

Як вбачається з технічної документації на вищевказаний будинок, його будівництво було розпочато в 2005 році самовільно, без дозвільних документів; станом на 29.12.2006 було зведено перший і другий поверхи, встановлено огорожу і зроблено криницю, а внутрішня штукатурка, внутрішні двері, опалення, газ і каналізація - відсутні; в 2008 році було збудовано ганок, гараж, літню кухню, погріб з шиєю, вигрібну яму, а в 2015 році - козирок; будинок було введено в експлуатацію у вересні 2012 року на підставі декларації ДАБК від 03.09.2012 № ВН 0. (т. 1 а.с. 106-127)

В ході розгляду справи судом встановлено, що в період зведення будинку сторони періодично у ньому проживали, обладнавши одну з кімнат у цьому будинку, придатну для проживання, а по завершенню його будівництва і до розірвання шлюбу проживали у вищевказаному будинку.

З трудової книжки ОСОБА_4 та реєстру застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальних відомостей про застраховану особу) вбачається, що позивачка була офіційно працевлаштована, зокрема у період з 01.01.2004 по 30.03.2015 працювала у Вінницькому національному аграрному університеті (раніше Вінницький державний аграрний університет), і отримувала дохід за місцем роботи. (т. 1 а.с. 18-28)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 25.06.2002 був зареєстрований як фізична особа - підприємець і здійснював підприємницьку діяльність по 2008 рік (включно), отримуючи дохід, що підтверджується відповідним свідоцтвом, виписками з банківського рахунку відповідача, податковими деклараціями та платіжними документами. (т. 1 а.с. 135-196)

Судом встановлено, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, сторони працювали, одержували доходи, які об`єднували для ведення спільного господарства та набуття майна, зокрема нерухомого, його облаштування та утримання, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно вели господарство, купували необхідні у побуті речі, продукти харчування та спільно ними користувалися, допомагали один одному, що притаманно чоловікові та дружині.

Також судом встановлено, що в період здійснення будівництва спірного будинку позивачка разом із відповідачем несли спільні витрати на зведення цього будинку, приймали участь у його будівництві своєю особистою працею.

На підтвердження того, що відповідачем використовувались при будівництві спірного будинку будівельні матеріали з демонтованої ним батьківської хати після смерті його матері, ним надано рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04.11.2020 у справі № 930/2125/20. (т. 1 а.с. 217-218) З даного судового рішення, яке набрало законної сили 04.12.2020, вбачається визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_48 на земельну частку (пай), що розташована на території Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області. Дослідивши даний доказ, суд прийшов до висновку, що він не є належним у даній справі, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування. Крім того, судом враховано, що використання будівельних матеріалів з демонтованого будинку при будівництві спірного будинку, не може свідчити однозначно про те, що даний спірний об`єкт є особистою приватною власністю відповідача.

Так, при встановленні факту наявності у сторін спільного побуту судом враховано ознаки, визначені, зокрема, у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту судом в ході розгляду справи встановлено місце і час такого проживання. При цьому, судом прийнято до уваги, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини, які мали місце між сторони у даній справі.

Судом прийнято до уваги, що самі по собі показання свідків, спільні фотографії, спільний відпочинок та спільна присутність на святах не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а тому судом враховано у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 СК України.

Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцеві Положення СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

Згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене ст. 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому, позивачка правомірно звернулась до суду із вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004.

В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами в період з 01.01.2004 по 30.05.2017 склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Отже факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 30 травня 2017 року знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Судом встановлено набуття в період проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу земельної ділянки площею 0,0475 га кадастровий номер :01:001:0242, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (раніше - територія Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області), на якій протягом цього ж періоду було зведено садовий будинок, якому 14.07.2016 було присвоєно № 36 і який 04.08.2016 було переведено в житловий будинок на підставі відповідних рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради.

У відповідності до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом прийнято до уваги, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки позивачка звернулася до суду з даним позовом, відповідно подружжя не досягло згоди про порядок поділу майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Належних та допустимих доказів того, що спірне майно було набуте відповідачем за час проживання однією сім`єю із позивачкою без реєстрації шлюбу за кошти, що належали йому особисто, суду не надано.

Судом встановлено, що спірне майно набуте сторонами з метою спільного користування, за кошти, що належали їм на праві спільної сумісної власності, а також внаслідок спільної праці (спільних та індивідуальних трудових зусиль).

Враховуючи встановлені в ході розгляду вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 184, 4 кв.м. і земельна ділянка площею 0, 0475 га кадастровий номер :01:001:0242, на якій розташований даний будинок, є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власностю сторін, між ними не було досягнуто, обставини для відступлення від засади рівності часток у спільній сумісній власності - відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що частки позивачки і відповідача у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, є рівними - по .

Таким чином, враховуючи вищезазначене, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає поділу.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому судом прийнято до уваги, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи

Відповідач у своєму відзиві заявив про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно положень ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ч. 2 ст. 72 СК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом в постановах від 22.02.2017 у справі № 6-17цс17, від 09.07.2021 у справі № 161/8116/19.

Пославшись на те, що позивачка вважаючи, що спірна земельна ділянка була придбана у тому числі і за її кошти, а також у будівництво спірного будинку були вкладені й її кошти, відповідач зазначив, що вона мала можливість оспорити право власності відповідача на це майно у межах строку позовної давдості: щодо земельної ділянки - до 12.11.2008, а житлового будинку - до 13.11.2015.

Такі доводи відповідача є безпідставними з огляду на наступне.

Тлумачення ст. 72 СК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що: в силу вказівки в ч. 2 ст. 74 СК України правила передбачені для позовної давності для поділу майна подружжя поширюються і на випадки поділу майна жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі; законодавець розмежував випадки для подружжя, коли позовна давність застосовується (після розірвання шлюбу) та коли не застосовується (коли шлюб не розірвано). Вочевидь, такий же критерій має бути і щодо позовної давності для поділу майна жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Тобто, позовна давність не застосовується коли жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. І, навпаки, позовна давність застосовується, якщо жінка та чоловік припиняють проживають однією сім`єю.

Отже, твердження відповідача про те, що строк позовної давності сплив щодо земельної ділянки -12.11.2008, а житлового будинку -13.11.2015, тобто у період їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як встановлено судом, не заслуговують на увагу.

Також судом прийнято до уваги, що неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня припинення проживання однією сім`єю, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з них на набуте у період їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу майно, зареєстроване за одним із них, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Вищевказане узгоджується із правовою позицію висловленою Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.05.2022 у справі № 212/10842/19 , від 12.07.2023 у справі № 467/604/21.

Судом враховано, що після спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторони, продовжуючи свої стосунки, уклали шлюб, а доказів, які б підтверджували заперечення права одного з них на набуте у період їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу майно, зокрема в період шлюбу та до його розірвання, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано 07.08.2019, а дізнавшись про порушення своїх прав щодо майна, яке позивачка вважала спільною сумісною власністю із відповідачем, вона звернулась до суду - 26.07.2022 (позов одержано судом 29.07.2022).

Отже, суд прийшов до висновку, що позивачка звернулася до суду із позовом про поділ майна у межах трирічного строку позовної давності, перебіг якого почався з моменту, коли вона дізналася про порушення своїх прав, звернувшись до суду із відповідним позовом.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін по справі та показання свідків, дослідивши письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачки, шляхом: встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 30 травня 2017 року; визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 184, 4 кв.м. і земельної ділянки площею 0, 0475 га кадастровий номер :01:001:0242, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнання за ОСОБА_1 права власності на частку житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 184, 4 кв.м. і частку земельної ділянки площею 0, 0475 га кадастровий номер :01:001:0242, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 12 405, 00 гривень за подання позову та в сумі 496, 20 гривень за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанціями від 25.07.2022 і 26.11.2022. (т. 1 а.с. 9, т. 2 а.с. 88)

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 12 901, 20 гривень.

Щодо інших судових витрат, то адвокат позивачки до закінчення судових дебатів у справі заявила про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просила суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку із чим, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення по суті позовних вимог для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу і призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат, зокрема відповідачем, суду не надано.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 28.11.2022 продовжують діяти, оскільки під час ухвалення рішення підстави для їх скасування, визначені ст. 158 ЦПК України - відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 60, 61, 63, 69, 70, 71-72, 74 СК України, ст.ст. 3, 12, 15, 16, 256, 261, 267, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10-13, 43, 44, 76-83, 89, 90, 133, 137, 141, 229, 230, 235, 246, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 30 травня 2017 року .

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 184, 4 кв.м. і земельну ділянку площею 0, 0475 га кадастровий номер :01:001:0242, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 184, 4 кв.м. і частку земельної ділянки площею 0, 0475 га кадастровий номер :01:001:0242, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 12 901, 20 гривень.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 14 серпня 2023 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. Грушевського, 17 (зал судових засідань № 17).

ОСОБА_1 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (до 07.08.2023) надати суду докази щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява залишається без розгляду.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 28.11.2022, зберігають свою дію протягом дев`яноста днів з дня набрання законної сили даним судовим рішенням або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотання учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено 10.08.2023.

Суддя: