Справа № 203/428/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 12.04.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З жовтня 2022 року вони припинили шлюбні відносини та вона з дітьми переїхала з квартири, де вони мешкали разом із відповідачем в орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де до цього часу проживає разом із синами. Згоди щодо розміру матеріальної допомоги вони не досягли. Відповідач самостійно визначив суму на утримання дітей в розмірі 3000 грн., яку перераховує їй на карту, якого не достатньо для забезпечення дітей в повній мірі. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дітей.

В наданому відзиві відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилався на те, що після припинення спільного проживання з позивачкою він не відмовлявся від виховання дітей, проте хоче самостійно витрачати свої кошти на дітей. В добровільному порядку сплачував 3000 грн. на їх утримання, весь час брав дітей на вихідні дні, інколи на чотири дні та в цей час утримання та виховання дітей було повністю на ньому. Діти зареєстрована за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 та на теперішній час він сплачує комунальні послуги за себе та дітей.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що діти разом із нею проживають в орендованій квартирі, за оренду якої вона сплачує 9000 грн. на місяць, а також комунальні послуги в сумі від 2000 до 3000 грн. щомісяця. Доводи відповідача щодо її матеріального становища не стосуються предмету доказування по справі. Також посилалась на неналежність доказів, наданих відповідачем до відзиву.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.03.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити останній.

Відповідач під час розгляду справи просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши сторін, перевіривши доводи, викладені останніми в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до пояснень сторін вбачається, що між останніми не досягнуто домовленості щодо порядку участі відповідача в утриманні дітей. Як зазначила позивачка, кошти в сумі 3000 грн., що сплачуються відповідачем в добровільному порядку щомісяця, недостатньо для належного утримання дітей та забезпечення їх всім необхідним. Крім того, вона бажає саме в судовому порядку визначити фіксований розмір аліментів.

Вказане свідчить про наявність відповідного спору між сторонами, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

Як встановлено судом, на теперішній час шлюб між сторонами не розірвано, але останні припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

Також в своїх поясненнях сторони зазначили, що після припинення спільного проживання діти залишились проживати разом із позивачкою, але відповідач іноді забирає дітей до себе. Переважно діти проживають разом із позивачкою.

Вказане свідчить про те, що після припинення шлюбних відносин, сторони визначились щодо подальшого проживання дітей разом із позивачкою, з якою вони постійно, переважно мешкають та на утриманні якої знаходяться. Іншого порядку участі у спілкування та вихованні дітей, місця їх проживання, у передбаченому законом порядку не визначалось.

Також суд враховує спільний обов`язок батьків утримувати дитину, незалежно від її місця проживання.

З огляду на це, суд відхиляє як безпідставні доводи, викладені відповідачем в обгрунтування заперечень проти присудження аліментів на користь позивачки, з посиланням на періодичне проживання дітей разом із ним, а також його намірів встановити таке спілкування в рівних частинах.

Крім того, суд приймає до уваги відсутності відомостей, які б давали підстави для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти, той факт, що останній є здоровим та працездатним, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Заявлений позивачкою до стягнення розмір аліментів в єдиній частці від заробітку (доходу) платника в розмірі 1/3, узгоджується із приписами ч.ч.2,5 ст.183 СК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей, в єдиній частці в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24.01.2023 року (дня пред`явлення позову) та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,183,184,185,191 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211, 223,247,258,259,263-268,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_4 , мешкає: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в єдиній частці в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 січня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 квітня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак