Справа № 202/4557/22
Провадження № 2-п/202/9/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.А.,

представника заявниці ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення в квартиру та визначення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом за результатом розгляду якого просив суд усунути зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоди у користуванні ним житловою квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення в неї; встановити порядок користування вказаною квартирою, згідно з яким виділити в користування позивачу кімнату загальною площею 13,1 кв.м. (кімната п.3 експлікації) з лоджією площею 1,8 кв.м., залишити у спільному користуванні сторін: коридор площею 6,1 кв.м., санвузол площею 3,2 кв.м., кухню площею 0,8 кв.м., балкон 0,8 кв.м. Стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1844,80 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є власниками квартири АДРЕСА_1 . При цьому позивач є власником 1/4 частки спірної квартири. В той же час відповідачі порушують право позивача, як власника, на проживання та користування спірною квартирою.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2023 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги були задоволені частково, а саме: усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_2 житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 , зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що враховуючи обставини встановлені судом, зокрема статус спірної квартири, що перебуває у спільній частковій власності сторін, а також те, що зі сторони відповідачів чиняться перешкоди у праві користуванні, майном, що належить, в тому числі, позивачу, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкод у користуванні ним житловою квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення в неї.

В частині визначення порядку користування спірною квартирою суд враховуючи, що у суду відсутні докази, що запропонований позивачем варіант користування спірною квартирою відповідає вимогам відповідних нормативно-правових актів, суд не вбачав правових підстав для затвердження відповідного порядку (варіанту), оскільки це може порушувати права інших осіб, що є недопустимим.

На адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення від 30 січня 2023 року та поновлення строку на подання відповідної заяви. Заявники посилаються на те, що про ухвалене рішення дізналися випадково лише 14 березня 2023 року, у зв`язку з чим були позбавлені можливості надати докази та зазначити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

По суті спору відповідачами поставлено під сумнів право власності позивача, а відтак і його право на вселення у квартиру АДРЕСА_1 . Відповідачі наполягали, що лише вони є співвласниками вказаної квартири у цілому, при цьому позивач не має жодного відношення до права власності на квартиру, будь-яку її частину, надали довідку з реєстру нерухомого майна, відповідно до якої вони, тобто відповідачі, є власниками вказаної квартири. Також, відповідачі наполягають на відсутності доказів наявності перешкод з їхньої сторони та не порушення прав позивача. Зазначили про помилковість посилання суду на довідку з реєстру речових прав згідно якої позивач є власником спірної квартири у розмірі 1/4 квартири, та відповідачі по 1/2 частин квартири, оскільки квартира не може складатись з 125 частин.

Зі сторони позивача надано письмові заперечення згідно змісту яких зазначено, що чоловік та батько відповідачів ОСОБА_6 , є боржником позивача та з 2007 року. Позивач набув право власності на 1/4 спірної квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 586, виданого 14 липня 2022 року, яке було зареєстровано 14 липня 2022 року. Позивач наполягав на тому, що надана стороною довідка з реєстру нерухомого майна, відповідно до якої лише відповідачі є співвласниками вказаної вище квартири, сформована некоректно, містить неактуальну інформацію та надану суду з метою введення суд в оману.

У судовому засіданні позивач та його представник просили відмовити у перегляді заочного рішення, вважали його законним та обґрунтованим.

Представник відповідачів у судовому засіданні просив скасувати заочне рішення посилаючись на обставини викладені у заяві про перегляд заочного рішення.

Суд, вислухавши доводи позивача його представника та представника відповідачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, доходить висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, під час розгляду цивільної справи судом було досліджено матеріали справи та встановлено, що у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №304996027 від 14 липня 2022 року, квартира АДРЕСА_1 складається з 1 - коридор, 2 санвузол, 3, 6, 7 житлові кімнати, 4 - кухня, 5,8 кладові, І балкон, ІІ лоджія, загальною площею 64,1 кв.м. та житловою площею 43,1 кв.м.

25 червня 2021 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська визначено частку майна боржника ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 у спільному майні, а саме 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , як 1/4 частку, що належить на праві приватної власності дружині боржника ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 . Ухвала набрала чинності.

У відповідності до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно №321031896, станом на 25 січня 2023 року, квартира АДРЕСА_1 , перебуває і спільній частковій власності, а саме: 1/4 частина належить позивачу, 1/2 частина ОСОБА_4 , 1/2 частина ОСОБА_5 .

При цьому позивач є власником 1/4 спірної квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 586, виданого 14 липня 2022 року.

22 липня 2022 року позивач направив відповідачам пропозицію щодо погодження порядку користування спірною квартирою, крім того просив надати йому ключі від квартири.

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивач дійсно є власником 1/4 квартири АДРЕСА_1 . Посилання зі сторони відповідачів щодо того що квартира не може складатись із 1.25 частин, судом відхиляється, оскільки у даному конкретному випадку квартира є спільночастковою власністю. У липні 2022 року відбулись зміни щодо розміру права власності відповідної квартири, а саме позивач набув відповідного права у розмірі 1/4 частини. Однак при зміні в частках права власності на квартиру відповідачі не зареєстрували відповідних змін (не звернулись до відповідних органів з метою реєстрації змін щодо їхнього права власності), однак такі дії не позбавляють позивача права на його частку.

Посилання зі сторони відповідачів на те, що ними не вчиняються перешкоди позивачу у праві користування квартирою суд визнає необґрунтованими та такими, що спотворюють реальні обставини справи, про що свідчить позиція відповідачів у даній цивільній справі, які не визнають ні права користування квартирою ні права власності позивача, як співвласника квартири.

Надані зі сторони відповідачів докази жодним чином не спростовують висновків зроблених судом при ухваленні заочного рішення, нових обставин не підтверджують.

Так, згідно п.2 ч. 3ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного провадження.

Відповідно до ч.1ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої, заочне рішення підлягає скасуванню. З аналізу даної норми вбачається, що для задоволення заяви про перегляд заочного рішення потрібна обов`язкова наявність таких умов: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 3) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто саме наявність одночасно цих трьох умов дає підстави для скасування заочного рішення суду.

В даному випадку в обґрунтування викладених в заяві обставин щодо підстав скасування заочного рішення, відповідачем, не наведено жодного посилання на належні, достатні та допустимі докази, які б надали суду можливість встановити їх істотне значення для правильного вирішення даної справи, так як це є необхідною умовою при розгляді заяви щодо перегляду заочного рішення суду, а обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження заявника з винесеним рішенням по суті. Мотивування заяви про скасування заочного рішення у вказаній частині фактично зводиться до цитат національного законодавства.

Таким чином, в даному випадку через не наведення у заяві про скасування заочного рішення доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, відсутня одночасна наявність вищевказаних умов, що позбавляє суд можливості скасувати таке заочне рішення.

Таким чином, оскільки обов`язковою підставою скасування заочного рішення є наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 287 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення в квартиру та визначення порядку користування квартирою - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлено 09.05.2023 року.

Суддя Г.О. Кухтін