Справа № 450/203/23 Провадження № 2/450/34/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на його користь 15474 грн. 64 коп. страхового відшкодування в порядку регресу. Мотивував позовні вимоги тим, що 12 травня 2021 року о 17 год. 40 хв. на вул. Сихівській, буд. 19, у м. Львові відбулася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2103» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Поло» номерний знак НОМЕР_2 . Зазначив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2103» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована згідно з полісом № 203896248. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2021 року у справі № 464/3875/21 відповідача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з наведеним, власник пошкодженого транспортного засобу марки «Фольксваген» моделі «Поло» номерний знак НОМЕР_2 звернувся до страховика з повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування, яке в подальшому виплачено у розмірі 19474 грн. 64 коп. Крім того, згаданою постановою Сихівського районного суду м. Львова відповідача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Таким чином, відповідач вчинила ДТП та залишила місце події. Вказав, що на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач залишила місце події, він має право подати регресний позов до неї. Повідомив, що звертався до відповідача з вимогою сплатити заборгованість, у зв`язку з чим нею сплачено 4000 грн. З огляду на вказане, просив позовні в вимоги задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 16 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній.

02 лютого 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява, якою він усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 28 березня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач повідомлялася про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 травня 2021 року о 17 год. 40 хв. на вул. Сихівській, буд. 19, у м. Львові водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103» номерний знак НОМЕР_1 , порушила вимоги пунктів 2.3 «Б», 2.10 «А», «Д», 10.9 ПДР України, та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Фольксваген» моделі «Поло» номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого залишила місце події не повідомила про це орган чи підрозділ поліції.

У зв`язку з наведеним, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2021 року по справі № 464/3875/21 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 27 липня 2021 року.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно полісу № 203896248 від 06 травня 2021 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2103» номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ТзДВ «СК «Мотор-Гарант». Страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров`ю, становить 260000 грн, за шкоду, завдану майну, 130000 грн., франшиза складає 1000 грн.

З заяви від 02 листопада 2021 року вбачається, що представник ТзОВ «Консалтингова група «Фарм-Вектор» звернулася до позивача для отримання страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу у вищезгаданій ДТП, яке підлягало перерахунку на рахунок ОСОБА_3 .

Страховим актом № 567/21-ГПО від 05 листопада 2021 року стверджується, що сума страхового відшкодування становить 19474 грн. 64 коп.

З платіжного доручення № 4591 від 08 листопада 2021 року вбачається, що позивач виплатив на користь ФОП ОСОБА_3 19474 грн. 64 коп. страхового відшкодування.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до пп. «В» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником.

Як попередньо встановлено, відповідач вчинила ДТП, після чого залишила місце події і не повідомила про це орган чи підрозділ поліції.

Відтак, позивач набув право регресної вимоги до відповідача в межа суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 19474 грн. 64 коп.

Як вбачається з угоди № 1 про погашення заборгованості в порядку регресу від 02 грудня 2021 року, сторони узгодили погашення відповідачем вищезгаданої заборгованості протягом періоду з 20 грудня 2021 року до 20 вересня 2022 року шляхом внесення щомісячних платежів.

Платіжними дорученнями №№ 27131910SB від 06 січня 2022 року, № 82225 від 07 лютого 2022 року стверджується, що відповідач сплатила на користь позивача 4000 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Таким чином, несплачене в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 15474 грн. 64 коп. підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовній вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити, з відповідача на користь позивача слід стягнути 15474 грн. 64 коп. страхового відшкодування в порядку регресу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» 15474 грн. 64 коп. страхового відшкодування в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» судовий збір у розмірі 2684 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.