Дата документу 08.05.2023
Справа № 501/208/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

заявої ОСОБА_1

зацікавлена особа: ОСОБА_2

предмет та підстави заяви: про встановлення факту, що має юридичне значення

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 16.01.2023 звернулася до суду із заявою (зацікавлена особа: ОСОБА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить суд встановити факт, який має юридичне значення, а саме встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу у період з грудня 2012 року по 26 липня 2016 року, тобто до моменту укладення шлюбу.

Заява обґрунтована тим, що заявниця ОСОБА_4 в кінці 2011 року познайомилась з ОСОБА_3 . Впродовж 2012 року заявниця та ОСОБА_3 почали тісно спілкуватись та розвивати відносини як жінка та чоловік. В кінці 2012 року заявниця та ОСОБА_3 вирішили проживати однією сім`єю як жінка та чоловік, у зв`язку з чим почали проживати разом. З цього часу вони дбали один про одного, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, спільно орендували квартири для проживання.

26.07.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб.

В 2017 році подружжя переїхало проживати за адресою: АДРЕСА_1 , в якій заявниця проживає до цього часу.

ОСОБА_3 працював моряком далекого плавання та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер під час одного з рейсів в порту Ітагуаї-термінал угілля, Іля-да-Мадейра м.Ітагуаї, штат Ріо-де-Жанейро (Бразилія). Похованням та вирішенням питання, пов`язаного з доставкою тіла померлого з Бразилії до України займалась ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у зв`язку з чим у заявниці виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу у період з грудня 2012 року по 26 липня 2016 року, тобто до моменту укладення шлюбу.

На підставі викладеного, заявниця звернулась до суду з відповідною заявою.

В судове засідання сторони не з`явились, представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника.

Зацікавлена особа - ОСОБА_2 була належним чином сповіщена про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явилась, 01.05.2023 до канцелярії суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечила.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 16.01.2023 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.60).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 20.01.2023 відкрито провадження у справі (а.с.63).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 26.07.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.19).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано 30.05.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с.8).

ОСОБА_3 працював моряком далекого плавання та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер під час одного з рейсів в порту Ітагуаї-термінал угілля, Іля-да-Мадейра м.Ітагуаї, штат Ріо-де-Жанейро (Бразилія), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого ними було придбано спірне майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2022 року в справі №149/2697/21 (провадження № 61-10505св22) зроблено висновок, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження№ 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; ведення спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті 3, 74 СК України). […] Предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя».

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року в справі № 588/350/15.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підтвердження встановлення спірного факту, заявник до заяви надав акти про письмове опитування свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , згідно яких свідки повідомили наступну інформацію, а саме, що ОСОБА_3 зі свою майбутньою дружиною познайомився приблизно у 2011-2012 роках, під кінець 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з`їхались та почали проживати однією сім`єю, подружжя відносилось один до одного з теплотою та любов`ю, у 2016 році вони зареєстрували шлюб, тощо.

Суд вважає, що показання свідків є особливим видом доказів, пов`язаних із ризиком суб`єктивного відношення до сторін, і письмові акти опитування свідків про наявність сімейних (фактичних подружніх) відносин між заявником та ОСОБА_3 у період з грудня 2012 року по 26 липня 2016 року є їх особистим сприйняттям відносин, які існували між даними особами, але самі по собі не свідчать про те, що даним відносинам були притаманні ознаки сімейних.

Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц.

Інших доказів на підтвердження ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільного господарства, спільного побуту, існування спільного сімейного бюджету, спільного орендування квартири для проживання, підтвердження оплати комунальних платежів за період з грудня 2012 року по 26 липня 2016 року заявником не надано.

Посилання заявника на те, що в кінці 2012 року вона та ОСОБА_3 вирішили проживати однією сім`єю як жінка та чоловік, у зв`язку з чим почали проживати разом на орендованих квартирах, оцінюються судом критично, оскільки з матеріалів справи вбачається різні адреси місця реєстрації (проживання) заявника та ОСОБА_3 , а саме що:

- місце проживання заявника ОСОБА_1 з 16.01.2013 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7), з 30.05.2017 місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8);

- місце проживання ОСОБА_3 з 22.07.1988 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.15-16).

При цьому, суд враховує, що ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Водночас згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

За змістом положень ст.29 ЦК України та ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання.

Отже, закон пов`язує місце проживання фізичної особи із фактом реєстрації у такому житлі.

Враховуючи вищевикладене, суд надає оцінку тій обставині, що в паспортних документах заявника та померлого ОСОБА_3 зареєстровані різні адреси місць проживання, з чого можна дійти висновку щодо їх проживання за різними адресами в період часу, в який заявник просить встановити факт спільного проживання.

Отже, оцінюючи ці надані позивачем докази, суд вважає, що інших належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження факту ведення спільного господарства, наявності спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо, у спірний період заявником не надано.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (зацікавлена особа: ОСОБА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко