САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/738/23
Провадження №2/726/139/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Попович Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій вказує, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.01.2020 року із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на користь неповнолітнього сина сторін, ОСОБА_4 , дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, невчасно та не у повному обсязі їх сплачував. Окрім того, в даний час значно зросли витрати на утримання дитини у зв`язку з інфляцією, а також доходи позивача значно знизились, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Окрім того зазначає, що відповідач є приватним підприємцем та його місячний дохід становить 6700,00 гривень, а тому необхідно стягнути із відповідача такий розмір аліментів, який не буде нижчим від попередньо встановленого.

Враховуючи, заяву про збільшення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми у розмірі 2500 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 2/5 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Представник відповідача надіслав до суду відзив, у якому вказує, що позивач не бажає у позасудовому порядку домовлятись про розмір аліментів на утримання сина, добровільно не звертається до нього із проханням сплачувати більше коштів. Зазначає, що він є приватним підприємцем та отримує дохід у розмірі 6700,00 гривень на місяць. Зважаючи на бажання позивача змінити спосіб стягнення аліментів, на що вона має право, не заперечує проти стягнення із нього аліментів у розмірі ? частки усіх його доходів. Разом із тим просить суд відмовити у стягненні із нього судових витрат у зв`язку із їх необґрунтованістю та не співмірністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути аліменти у розмірі 2/5 частини від усіх видів доходу відповідача. Окрім того, представник позивача зробив усну заяву про надання доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частини від його доходів. Разом із тим просив відмовити у стягненні судових витрат.

Суд, дослідивши обставини справи, пояснення сторін та письмові докази приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Із рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.01.2020 року вбачається, що із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожного з дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Встановлено, що ОСОБА_6 . Перебуває у молодшій групі «В» дошкільного підрозділу Чернівецької гімназії № 6 «Берегиня» з 20.09.2022 року.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, позивач наділена правом змінити спосіб стягнення аліментів безумовно. При цьому, позивач повинна усвідомлювати наслідки зміни способу стягнення аліментів.

Разом із тим, позивач, посилаючись доходи відповідача, просить встановити розмір стягуваних аліментів у розмірі 2/5 частин від усіх видів доходу позивача, що складає 40 %. Таким чином, позивач, окрім зміни способу стягнення аліментів, де-факто просить збільшити їх розмір. Однак, для збільшення чи зменшення розміру стягуваних аліментів повинні існувати певні обставини, які безпосередньо обґрунтовують зміну їх розміру.

В обґрунтування збільшення розміру стягуваних аліментів до 2/5 частин доходів відповідача, позивач зазначає, що витрати на дитину зросли через інфляцію. Такі пояснення позивача суд знаходить неспроможними, оскільки, у відповідності до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, стягуваний розмір аліментів не є сталим, а підлягає індексації, тобто застосуванню механізму підвищення розміру стягуваної суми на індекс інфляції, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати отримувачам подорожчання споживчих товарів і послуг.

Неспроможними суд знаходить також і обґрунтування позивачем необхідності збільшення розміру стягуваних аліментів у зв`язку із наявною заборгованістю відповідача по сплаті аліментів, про що долучає відповідний розрахунок у ВП № 67620087 від 14.02.2023 року. Варто зауважити, що заборгованість зі сплати аліментів не є підставою для збільшення їх розміру. Питання про стягнення аліментів за минулий час та/чи заборгованості за аліментами, а також встановлення відповідальності за прострочення сплати аліментів вирішується у порядку ст.ст. 194, 196 СК України.

Окрім того, позивач обґрунтовує стягуваний розмір аліментів тим, що її доходи в даний час знизились а ціни збільшились, а тому матеріальне утримання сина з боку батька тепер є недостатнім. Разом із тим, позивач не долучає будь-яких доказів, які б підтверджували рівень її доходів. Не надає також і доказів про суттєві зміни у її сімейному становищі, стані її здоровя чи здоровя дитини, інших обставин які мають значення при вирішенні справи.

Позивач також обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач є приватним підприємцем, та його місячний дохід складає 6700,00 гривень, а тому з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини, необхідним є встановлення розміру аліментів у частці, виходячи із вищевказаної суми.

Разом із тим, сторонами не надано будь-яких доказів на підтвердження факту перебування відповідача у статусі фізичної особи підприємця. Не надано відомостей і про його доходи. Варто зауважити, що здійснюючи підприємницьку діяльність, особа отримує нерегулярний мінливий дохід, який може різнитись між собою у кожному звітному періоді. Відтак помилковим є судження про необхідність визначення розміру аліментів, відштовхуючись від суми, яка не тільки не підтверджена відповідними доказами, а й не є сталою чи фіксованою.

Натомість, при визначенні розміру аліментів слід керуватись приписами ст. 182 СК України, де зазначено, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відтак, при аліментів відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та дитини та платника аліментів. Сторонами у своїх доводах не обґрунтовувався поганий стан здоровя дитини та батька. Враховує також і матеріальне становище дитини та батька, яке судом, за відсутності на те відповідних доказів, встановити не виявилось можливим. Враховує відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина те, що відповідач, зі слів є приватним підприємцем та отримує дохід, бере до уваги обов`язок батьків фінансово забезпечувати дитину в рівних частках.

Враховуючи фактичні обставини справи, взаємини сторін, відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, часткове визнання відповідачем позовних вимог, дотримуючись принципу справедливості, виваженості, справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не буде порушувати її прав та відповідатиме принципу рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини.

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст., 181-184, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 141, 76, 80, 89, 263 - 265 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми у розмірі 2500 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук