Справа № 518/978/22
Провадження № 2/496/698/23
01 травня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Дягилева В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визначити йому додатковий строк в три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також покласти судові витрати на відповідачів.
Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про день слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, відзиви на позов не подали, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).
З державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №481487, виданого Біляївською районною державною адміністрацією 14.08.2003 року на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 17.01.2003 року №31/2003 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №243, вбачається, що померлій ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 2,21 га, яка розташована на території Мирненської сільської ради, діл. №67, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Сурженко І.І. та зареєстрований в реєстрі за №839, яким заповіла позивачу ОСОБА_1 вказану вище земельну ділянку (а.с.7).
Листом за №46/02-14 від 17.02.2022 року приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області Ланова Н.А. повідомила позивачу про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини та має право звернутись до суду за наданням йому додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.11).
Позивач зазначає, що він не знав про смерть спадкодавиці, оскільки проживав в іншому населеному пункті, а про смерть ОСОБА_4 дізнався в грудні 2021 року від жителя села Мирне, де вона мешкала тривалий час до переїзду в село Старі Маяки Ширяївського району Одеської області, на підтвердження чого надав наступні докази:
- довідки виконавчого комітету Старомаяківської сільської ради Березівського району Одеської області №№384, 385 від 22.12.2021 року, відповідно до яких спадкодавиця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , до ня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день її смерті з померлою зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9);
- копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 11.03.2005 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якої вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.4-5);
Вказані документи свідчать про те, що позивач проживав в іншому населеному пункті та не міг знати про смерть спадкодавиці.
Позивач звернувся до Ширяївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та 18.12.2021 року отримав повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Буци Ширяївського району Одеської області (а.с.6).
Після цього, позивач звернувся за місцем смерті ОСОБА_4 , а саме до Старомаяківської сільської ради Березівського району Одеської області, з метою отримання інформації щодо осіб, які фактично мешкали з нею на момент смерті та 22.12.2021 року отримав відповідну довідку за №384 (а.с.9).
Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Ланової Н.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 протягом трішки більше одного місяця, як дізнався про смерть спадкодавиці.
З матеріалів спадкової справи №14/2022, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що окрім позивача, інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку до нотаріальної контори не подавали.
Згідно положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
За таких обставин, для прийняття спадщини позивач повинен був звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавиці, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не зробив цього вчасно і пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Причиною цьому стало те, що позивач не знав про смерть спадкодавиці.
В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Оскільки позивач не знав про смерть спадкодавиці, а коли дізнався одразу подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому суд вважає, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, отже йому необхідно визначити додатковий строк.
Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
На підтвердження понесення судових витрат позивач надає суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які він поніс, а саме: судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.; послуги банку зі сплати судового збору у розмірі 19 грн 85 коп.; виготовлення дублікату свідоцтва про смерть ОСОБА_4 у розмірі 200 грн; консультація з юристом у розмірі 850 грн, а всього 2062 грн (а.с.12).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а ч. 3 вказаної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Таким чином, суд визначає, що витрати, які позивач вважає судовими витратами, такими не є, окрім витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, а тому послуги банку зі сплати судового збору у розмірі 19 грн 85 коп. та витрати на виготовлення дублікату свідоцтва про смерть ОСОБА_4 у розмірі 200 грн стягненню з відповідачів не підлягають.
За змістом ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Водночас, матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги (договору доручення, договору про надання юридичних послуг та інше), що укладений між позивачем і адвокатом, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутні й докази оплати позивачем адвокату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).
Враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів надання позивачу правової допомоги адвокатом, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 850 грн, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, немає.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. в рівних частках, тобто по 496 грн 20 коп. з кожного.
Керуючись ст. ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 11.03.2005 року, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в 3 (три) місяці.
Строк відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 11.03.2005 року, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) в рівних частках судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп., тобто по 496 грн 20 коп. з кожного.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення судових витрат відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту через Біляївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення складено 01.05.2023 року.
Суддя Л.О. Пендюра