Справа № 344/6723/22
Провадження № 2/344/534/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретаріc/з: Маланій Ю.А.,

за участі представника ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області Цаволик О.І., представника Відповідача Самокіш С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН» про захист прав споживача, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_1 (надалі «Позивач»)звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН»(надалі «Відповідач», «ТОВ «САВ-ДІСТРИБЮШИН»), в якому просить стягнути з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЮШИН» на користь ОСОБА_1 82 899,00 грн. за оплачений товар; пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення в сумі 87 043,95 грн.; моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем не виконано вимог законодавства про захист прав споживачів, оскільки у зв`язку з реалізацією споживачу ОСОБА_1 товару неналежної якості та за умови відсутності у продавця аналогічного товару для обміну, не повернуто у встановлений законом строк ринкової вартості придбаного холодильника станом на день розірвання договору купівлі-продажу.

У зв`язку з цим, посилаючись на те, що Відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань за договором та законом, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах Позивача пред`явлено також позовну вимогу про стягнення пені у розмірі 3% загальної вартості товару за кожен день прострочення.

Крім того, як зазначено у позовній заяві, діями щодо неналежного виконання зобов`язання Відповідач спричинив Позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000,00 грн. та просить стягнути на її користь з Відповідача.

Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представником Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН», на адресу суду направлено Відзив на позов, у якому він заперечив проти позовних вимог, просив у його задоволенні відмовити.

Заперечуючи проти позову, представник Відповідача у відзиві на позов покликався на те, що на момент звернення покупця з вимогами про обмін чи повернення сплаченої за товар суми (26.04.2022 року), холодильника марки Liebcherмодель CBNbe5778 не було в жодному магазині мережі Відповідача, а також його аналогів, відтак, задовольнити інші вимоги, зокрема, про повернення вартості товару станом на момент пред`явлення відповідної вимоги, на думку представника Відповідача, теж не вбачається можливим.

Крім того, у відзиві на позов представник Відповідача покликається на те, що законодавством не передбачено можливості проведення розрахунків зі споживачем, відштовхуючись від ціни на товар у інших продавців. За загальним правилом цивільного законодавства зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Окрім того, представник Відповідача у відзиві на позов звертає увагу на те, що ТОВ «САВ-ДІСТРИБЮШИН» жодного разу не відмовляло покупцеві ОСОБА_1 в повернення коштів за товар та неодноразово запрошувало покупця для можливості повернення сплаченої за товар грошової суми за чеком (відповідь на заяву ОСОБА_1 від 28.04.2022 року).

На думку представника Відповідача, положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути підставою для нарахування пені у спірних правовідносинах, оскільки між сторонами мало місце укладення договору купівлі-продажу, а не виконання робіт (надання послуг). Також Відповідач заперечує проти стягнення на користь Позивача моральної шкоди, посилаючись на недоведеність такої позовної вимоги.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Проаналізувавши пояснення представника Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

29 червня 2021 року ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 (діяльність в якому здійснює ТОВ «САВ-ДІСТРИБЮШИН») було придбано холодильник марки Liebcher модель CBNbe5778 (надалі також «холодильник») вартістю 62 100,90 грн.

На підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу холодильника Позивачу видано Фіскальний чек від 29.06.2021 року, завірена копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8).

Крім того, ОСОБА_1 було виписано гарантійний талон на холодильник (а.с.12-13).

У зв`язку з тим, що в процесі експлуатації придбаний товар (холодильник) виявився з недоліками, ОСОБА_1 звернулася до авторизованого сервісного центру від виробника з вимогою про усунення недоліків товару.

Згідно Акту/наряду на ремонт №288 від 16.02.2022 року (а.с.9) холодильник було визнано непридатним до експлуатації з причини «інші недоліки»: Збій налаштувань холодильника. У зв`язку з відсутністю необхідної запчастини для ремонту».

Вказаний акт/наряд ОСОБА_2 отримано 12.04.2022 року.

26 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до керівника ТОВ «САВ- ДІСТРИБЮШИН» магазину «Фокстрот» із заявою на повернення товару (а.с.10), в якому просила:

1. Обміняти товар на аналогічний товар.

2. За умови, що на момент обміну аналогічного товару його немає в наявності, просила розірвати усний договір купівлі-продажу та одержати назад грошові кошти, що дорівнює ринковій вартості повернутого товару.

В даній заяві споживач ОСОБА_1 посилалася на ч.7 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі якої, зокрема, просила у разі підвищення вартості товару на час обміну відшкодувати вартість на момент обміну.

До заяви споживачем було додано копію фіскального чека, копію гарантійного талону, копію акту.

Листом №28/04/22-01 від 28 квітня 2022 року (а.с.11) Відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що холодильника Liebcher CBNbe5778 немає в жодному магазині їхньої мережі, а відтак задовольнити вимоги про обмін товару на аналогічний не вбачається можливим.

Крім того, у зв`язку з відсутністю холодильників Liebcher CBNbe5778 в жодному магазині їхньої мережі, Відповідач вважав неможливим задовольнити вимоги про повернення коштів за вартістю товару станом на день повернення коштів.

У вказаному листі Відповідач також посилався на те, що законодавством не передбачено можливості проведення розрахунків зі споживачем, відштовхуючись від ціни на товар в інших продавців. Тому ОСОБА_1 запропоновано звернутись в їхній магазин для можливості повернення сплаченої за товар грошової суми за чеком.

04 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області зі скаргою, в якій зіслалась на вищевикладені обставини та просила розглянути скаргу по суті та вирішити питання щодо проведення відповідного розрахунку щодо ціни холодильника, яка склалась на момент звернення.

У зв`язку з викладеним Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах споживача ОСОБА_1 звернулося до суду з даним цивільним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ч.ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Згідно зі статтею 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Вимоги щодо якості товару визначено статтею 673 ЦК України.

Так, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Уразі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Статтею 678 ЦК України визначено правові наслідки передання товару неналежної якості.

Так, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Статтею 708 ЦК України визначено права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості.

Так, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором:

1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення;

2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні;

3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни;

4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми (ч. 1 ст. 708 ЦК України).

Частинами 4, 5 статті 710 ЦК України визначено, що у разі відмови покупця від договору та повернення продавцю товару неналежної якості покупець має право вимагати відшкодування різниці між ціною товару, встановленою договором, і ціною відповідного товару на момент добровільного задоволення його вимоги, а якщо вимогу добровільно не задоволено продавцем, - на момент постановлення судом рішення.

Якщо на час виконання рішення суду про відшкодування різниці в ціні у разі заміни товару, зменшення ціни або повернення товару неналежної якості підвищилися ціни на цей товар, покупець із цих підстав може заявити додаткові вимоги до продавця.

Права та обов`язки споживачів визначено статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Право споживача на належну якість продукції закріплено статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами.

Згідно з частинами 1-7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця.

Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником.

Продавець і виробник під час продажу (реалізації) товару зобов`язані інформувати споживача про підприємства, що задовольняють вимоги, встановлені частинами першою і третьою цієї статті. За ненадання такої інформації встановлюється відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті).

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.

Під час заміни товару з недоліками на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості, ціна на який змінилася, перерахунок вартості не провадиться.

Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі.

При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Як встановлено Судом, у зв`язку з виявленим протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків придбаного у магазині Відповідача товару (холодильника), що в подальшому підтверджено відповідним актом, споживач ОСОБА_1 у відповідності до абзацу другого частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» звернулася до Відповідача із альтернативними вимогами:

1) заміни товару

2) розірвання договору та повернення вартості товару, виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Відповідач під час розгляду такої заяви Позивача листом №28/04/22-01 від 28 квітня 2022 року (а.с.11) повідомив ОСОБА_1 про те, що холодильника Liebcher CBNbe5778 немає в жодному магазині їхньої мережі, а відтак задовольнити вимоги про обмін товару на аналогічний не вбачається можливим.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження тієї обставини, що станом на 26-28 квітня 2022 року у мережі магазинів ТОВ «САВ-ДІСТРИБЮШИН» були відсутні холодильники зазначеної марки.

Разом з тим, сторона Позивача вказаних обставин не заперечувала та не спростовувала, а, у зв`язку з цим, заявила вимогу про повернення вартості холодильника на момент пред`явлення вимоги.

В ході розгляду даної справи обставини неналежної якості проданого споживачу товару (холодильника), неможливості його ремонту та заміни на аналогічний товар сторонами не оспорювалися та визнавалися.

Натомість, представник Відповідача заперечував право споживача на повернення вартості холодильника, яка існувала станом на час звернення споживача з такою вимогою про повернення коштів, посилаючись на неможливість визначення такої вартості у зв`язку з відсутністю у мережі магазинів Відповідача аналогічного товару. Крім того, заперечував право споживача на нарахування пені та на відшкодування моральної шкоди.

При цьому, Суд зауважує, що відповідно до частини 4 статті 710 ЦК України у разі відмови покупця від договору та повернення продавцю товару неналежної якості покупець має право вимагати відшкодування різниці між ціною товару, встановленою договором, і ціною відповідного товару на момент добровільного задоволення його вимоги, а якщо вимогу добровільно не задоволено продавцем, - на момент постановлення судом рішення.

Крім того, абзацом третім частини 7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Отже, чинне законодавство про захист прав споживачів у разі придбання ними товару неналежної якості передбачає право споживача вимагати повернення вартості товару.

При цьому, стаття 8 Закону України «Про захист прав споживачів» містить спеціальне правило проведення відповідних розрахунків (ч. 7 ст.8 даного закону), за змістом якого при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Отже, у разі підвищення ціни на товар вартість за придбаний товар неналежної якості повинна повертатися продавцем, виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги споживачем. У разі ж зниження ціни на товарі виходячи з вартості товару на час купівлі.

У спірних правовідносинах Позивач покликається на те, що станом на час звернення споживача до продавця за поверненням коштів вартість холодильника зросла, а тому вона вимагала повернення саме вартості на час звернення з такою вимогою (у розмірі 82 899,00 грн.).

На підтвердження такої обставини Позивачем було надано суду копію Рахунку №СПР0264091 від 02.05.2022 року, виписаного ТОВ «Кіченлайн» на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17), зі змісту якого вбачається вартість холодильника Liebcher CBNbe5778 у сумі 82 899,00 грн.

В той же час, на запит суду ТОВ «Кіченлайн» листом №2 від 01.03.2023 року (а.с.174) повідомило, що рахунок № НОМЕР_1 від 02.05.2022 року ними не виписувався.

Суд також зауважує, що на вказаному рахунку (а.с.17) відсутній підпис відповідної уповноваженої особи чи печатка підприємства, що не може вважатися належним способом оформлення документу.

За таких обставин Суд погоджується з доводами представника Відповідача стосовно того, що вказаний рахунок № СПР0264091 від 02.05.2022 року не є належним доказом в даній цивільній справі щодо вартості товару на конкретний спірний період.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували вартість холодильника Liebcher CBNbe5778 станом на період 26.04.2022 року (час звернення споживача із вимогою про повернення коштів) по 03.05.2022 року (останній день семиденного строку для здійснення продавцем розрахунків) Суду сторонами не надано, і Судом відповідних обставин не встановлено.

Листами, які містяться в матеріалах справи, ТОВ «Кіченлайн» та ТОВ «МІРС» (офіційний дистриб`ютор марки Liebcher) (а.с.175, 176) повідомили суду про те, що у вищевказаний період та до цього часу холодильники Liebcher CBNbe5778 були відсутні на складах і їх реалізація споживачам не відбувалася.

Таким чином, в ході судового розгляду справи Судом не встановлено конкретної вартості товару холодильника Liebcher CBNbe5778 станом на період 26.04.2022 року 03.05.2022 року, що унеможливлює стягнення будь-якої іншої вартості такого холодильника, аніж та вартість, яку фактично сплачено споживачем ОСОБА_1 за холодильник 29.06.2021 року, тобто вартість у 62 100,90 грн.

Пред`явлена ж Позивачем сума до стягнення у 82 899,00 грн. не підтверджується належними засобами доказування.

Судом роз`яснювалось право сторін заявити клопотання про призначення в даній справі товарознавчої експертизи, однак таких клопотань сторонами не заявлялось.

При цьому Суд вважає невірними посилання представника Відповідача у відзиві на позов на те, що законодавством не передбачено можливості проведення розрахунків зі споживачем, відштовхуючись від ціни на товар у інших продавців, оскільки стаття 8 Закону України «Про захист прав споживачів», як вже було зазначено, містить спеціальне правило розрахунків, за змістом якого при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни виходячи з вартості товару на час купівлі.

При цьому вказана норма не містить умови про вартість товару саме у конкретного продавця, в якого придбавався товар, а тому відповідні посилання представника Відповідача є розширеним суб`єктивним тлумаченням змісту даної норми.

У разі відсутності аналогічного товару у продавця його вартість повинна визначатися, виходячи із середньостатистичної вартості, в тому числі і в інших продавців, і таке відповідатиме принципам добросовісності і справедливості, які є принципами цивільного законодавства.

При цьому, Суд зауважує, що оплачена 29.06.2021 року Позивачем ОСОБА_1 вартість холодильника у 62 100,90 грн. станом на час розгляду справи не повернута Позивачу Відповідачем.

Будь-яких активний дій щодо повернення цієї суми (розмір якої у 62 100,90 грн. фактично не оспорюється Відповідачем) Відповідачем не вживалося, оскільки докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Зокрема, у відзиві на позов представник Відповідача покликається на те, що ними неодноразово пропонувалося споживачу отримати у магазині Відповідача сплачені за товарним чеком кошти, однак належних доказів таких неодноразових спонукань споживача щодо отримання коштів у сумі 62 100,90 грн. Суду не надано.

В матеріалах міститься тільки лист №28/04/22-01 від 28 квітня 2022 року (а.с.11), яким Відповідач запропонував ОСОБА_1 звернутись в їхній магазин для можливості повернення сплаченої за товар грошової суми за чеком.

Однак у вказаному листі відсутнє посилання на конкретну адресу магазину та конкретні дату та час повернення споживачу коштів.

Інших доказів, які б підтверджували, що продавець намагався виконати свій обов`язок щодо повернення споживачу сплачених за товар коштів, в тому числі в порядку статті 537 ЦК України, в матеріалах справи відсутні.

Отже, протягом майже року часу з моменту звернення споживача із заявою на повернення товару чи коштів (26.04.2022 року) Відповідачем неоспорювана сума у 62 100,90 грн. споживачу не повернута.

За таких обставин Суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_1 грошових коштів, сплачених 29.06.2021 року за товар (холодильник марки Liebcher модель CBNbe5778) в сумі 62 100,90 грн.

В задоволенні решти даної позовної вимоги слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Щодо вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., Суд зауважує наступне.

В позовній заяві та в судовому засіданні представник Позивача посилався на те, що завдана моральна шкода ОСОБА_1 проявилася у переживаннях, незручностях , які виникли у зв`язку з відсутністю холодильника, душевних стражданнях та переживаннях з приводу неналежного виконання умов договору, прикладання додаткових зусиль та витрачання часу для відновлення своїх прав.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

З огляду на ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що «при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку».

Пунктом 6 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

Отже, положенням вказаної норми пункту 6 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» констатовано факт порушення прав споживача у зв`язку з реалізацією йому продукції неналежної якості. Таке право вважається в будь-якому разі порушеним.

У спірних правовідносинах факт реалізації споживачу ОСОБА_1 продукції неналежної якості мав місце, вказані обставини не заперечуються сторонами.

Отже, її права в силу частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» вважаються порушеними.

При цьому, стягнення на користь ОСОБА_1 суми сплачених нею коштів у розмірі 62 100,90 грн., Суд не може вважати повним та ефективним способом захисту її прав, як споживача, оскільки дотримання вимог абзацу третього частини 7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» не відбулося, так як споживач у спірних правовідносинах, яка стверджувала про підвищення ціни холодильника аналогічної марки, опинилася у менш вигідному становищі, порівняно з продавцем товару, у зв`язку з неможливістю визначення вартості аналогічного товару на момент звернення споживача з вимогою про повернення коштів.

Вказане, в свою чергу, свідчить про наявність завданої споживачу моральної шкоди, яка не домоглася реалізації своїх порушених в силу статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» прав, як споживача, шляхом отримання вартості товару на час звернення до продавця за поверненням коштів.

Суд враховує, що після виявлення недоліків придбаного холодильника у лютому 2022 року (час передачі холодильника до сервісного центру), споживач до сьогоднішнього дня (часу розгляду справи), тобто, більше одного року, не змогла відновити своє порушене право споживача, оскільки їй не замінено придбаний холодильник аналогічним товаром, як і не повернуто будь-яких коштів (в тому числі, оплачених за чеком 29.06.2021 року).

Будь-яких винних дій споживача у спірних правовідносинах, які б спричинили недолік придбаного товару, її небажання обміну на аналогічний товар тощо, Судом не встановлено.

При цьому Суд зауважує, що холодильник відноситься до предметів побутового вжитку, які є необхідні для належної організації побуту людини.

Відтак, вирішуючи питання щодо розміру адекватного відшкодування завданої Позивачу моральної шкоди, Суд виходить з наступного.

Частинами 4, 5 статті 710 ЦК України визначено, що у разі відмови покупця від договору та повернення продавцю товару неналежної якості покупець має право вимагати відшкодування різниці між ціною товару, встановленою договором, і ціною відповідного товару на момент добровільного задоволення його вимоги, а якщо вимогу добровільно не задоволено продавцем, - на момент постановлення судом рішення.

Якщо на час виконання рішення суду про відшкодування різниці в ціні у разі заміни товару, зменшення ціни або повернення товару неналежної якості підвищилися ціни на цей товар, покупець із цих підстав може заявити додаткові вимоги до продавця.

Принагідно Суд зауважує, що загальною нормою частини 3 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, виходячи із закріплених цивільним законодавством принципів добросовісності, розумності та справедливості, Суд вважає, що належним розміром відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди буде той розмір шкоди, який, разом із стягнутою Судом сумою у 62 100,90 грн., покрив би витрати споживача на придбання аналогічної марки холодильника станом на час прийняття рішення по справі.

Таке, на думку Суду, буде справедливим у конкретній ситуації.

Так, визначаючи вартість холодильника марки Liebcher модель CBNbe5778 станом на час винесення рішення по справі, Суд вважає за можливе встановити таку вартість зі змісту інформації на сайті «Хотлайн» (Hotline.ua) (https://hotline.ua/ua/bt-holodilniki/liebherr-cbnbe-5778/) українського онлайн-сервісу для вибору товарів і порівняння цін.

Зокрема, станом на час прийняття рішення по справі за посиланням: https://hotline.ua/ua/bt-holodilniki/liebherr-cbnbe-5778/ - міститься інформація про діапазон цін на холодильники марки Liebcher модель CBNbe5778, який коливається у діапазоні: 90 970 грн. 160 142 грн.

Крім того, на офіційному сайті марки Liebcher в Україні за посиланням: https://liebherr.com.ua/ru/dvukhkamerniy-kholodilnik-liebherr-cbnbe-5778-cbnbe-5778 вартість холодильники марки Liebcher модель CBNbe5778 становить 110 549 грн.

Збалансовуючи права як споживача, так і продавця (відповідача по справі), Суд вважає за справедливе застосувати за вихідну вартість холодильники марки Liebcher модель CBNbe5778 мінімальну вартість даної моделі, що міститься на сайті «Хотлайн» (Hotline.ua) (https://hotline.ua/ua/bt-holodilniki/liebherr-cbnbe-5778/) і становить 90 970,00 грн.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди у 30 000,00 грн. забезпечить можливість споживачу придбати холодильник марки Liebcher модель CBNbe5778 станом на час розгляду справи і це, безперечно, буде вважатися належним та достатнім способом відновлених прав споживача, в тому числі, і на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи зазначене, Суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача 30 000,00 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди Суд вважає за необхідне відмовити.

Суд також звертає увагу на те, що, як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 червня 2022 року у справі № 344/17277/20 (провадження № 61-12109св21), розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України),

Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обгрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).

Щодо вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача пені.

В обґрунтування даної вимоги Позивач покликається на статтю 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою визначено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).

Зокрема, частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Суд погоджується із твердженнями представника Відповідача про те, що вказана норма закону стосується правовідносин за укладеними договорами про виконання робіт (надання послуг), якими договір купівлі-продажу, що мав місце між Позивачем та Відповідачем, не є.

Однак, Суд зауважує, що норми про відповідальність продавця у разі невиконання ним зобов`язань, що випливають з договору купівлі-продажу, зокрема, в частині неповернення коштів за товар неналежної якості у встановлений законом строк за умови неможливості заміни товару на аналогічний, вказаний закон не містить.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) є відповідальністю сторони зобов`язання у разі його неналежного виконання нею.

Як зазначено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», «при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв`язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей 203-206 ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства (статей 263, 271, 326, 337, 341, 347, 403, 410, 412, 419, 420, 422 ЦК, а також з умов укладеного сторонами договору.

Судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні.

Неустойка, передбачена п.7 ст.14 Закону, застосовується в разі пред`явлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється. Разом з тим, коли споживач у зв`язку з невиконанням виготівником (виконавцем, продавцем) його вимоги про усунення недоліків товару змінює цей захід захисту на інший, він не втрачає права на одержання зазначеної неустойки за період, що передував такій зміні. Якщо товар, про усунення недоліків якого заявлено вимогу, належить до групи товарів, що входять до передбаченого Кабінетом Міністрів України обмінного фонду, і споживач вимагає надання йому на час ремонту аналогічного товару, зазначена неустойка виплачується і за час ненадання такого товару і за час затримки ремонту».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

В контексті спірних правовідносин Суд зауважує, що товар у продавця (Відповідача) споживач ОСОБА_1 придбала 29 червня 2021 року. У лютому 2022 року вказаний товар був визнаний непридатним до використання та таким, що не підлягає ремонту. Вимога ж Позивача про заміну товару на аналогічний чи повернення коштів від 26.04.2022 року залишається невиконаною до сьогоднішнього дня, оскільки будь-яку суму коштів Позивачу так і не повернуто.

Таким чином, сплачені Відповідачу кошти у 62 100,90 грн. (які повинні були бути повернуті Позивачу як мінімум у період з 26.04.2022 по 03.05.2022 року) з 26.04.2022 року перебувають у користуванні та розпорядженні Відповідача і до сьогодні.

Враховуючи зазначене, Суд, відповідно до частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне застосувати аналогію закону у спірних правовідносинах та застосувати норму частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» при вирішенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Відповідача пені за неналежне виконання зобов`язань.

В той же час, суму заборгованості слід вираховувати, виходячи з розміру 62 100,90 грн.

Кількість днів прострочення (період з 03.05.2022 року по 07.06.2022 року (звернення до суду з позовом): 35 днів.

3% від 62 100,90 грн. =1863,027 грн.

35 днів х 1863,027 грн. = 65 205,95 грн.

Отже, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума пені у 65 205,95 грн. в іншій частині вимог про стягнення пені слід відмовити.

Щодо посилання представника Відповідача у відзиві на позов на правові позиції Верховного Суду, викладені у справах №369/10006/17 (провадження №61-35777св18) та №569/15105/19 (провадження № 61-11124св20) Суд зауважує, що у вказаних судових справах судами аналізувалися зовсім відмінні, аніж в даній цивільній справі, обставини справи і підставою відмови у застосуванні частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», аналогічно, були інші обставини (самостійне договірне врегулювання сторонами умов щодо розміру штрафу в договорі між сторонами; непоширення законодавства про захист прав споживачів на правовідносини, що існували між учасниками спірних правовідносин («не є споживачем особа, яка оплачує пай на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу»).

Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Судовий збір слід розподілити у відповідності до статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 8, 23, 509, 549, 611, 629, 655, 698, 662, 673, 678, 708, 710, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 8, 10, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 263-265, 273,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН» про захист прав споживача, стягнення коштів задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти, сплачені 29.06.2021 року за товар (холодильник марки Liebcher модель CBNbe5778) в сумі 62 100,90 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення в сумі 65 205,95 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 30 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЮШИН», , на користь державного бюджету витрати зі сплати судового збору в розмірі 1573,07 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.04.2023 року.

Суддя Домбровська Г.В.