Справа № 591/496/23
Провадження № 2/591/65/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Штаня С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

представника відповідачів Сіренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/496/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби у Сумській області, Державної казначейської служби України, Департамента патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкодипро відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 08 січня 2020 року посадовими особами Управління патрульної поліції у Сумській області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 651203 за ст. 173 КУпАП. Крім цього, працівниками патрульної служби до нього застосовано фізичну силу та спеціальні засоби кайданки та доставлено до Сумського ВП ГУНП в Сумській області про що зроблений запис у вказаному протоколі.

Зазначає, що з метою притягнення його до адміністративної відповідальності вказані адміністративні матеріали були направлені Управлінням патрульної поліції у Сумській області до Зарічного районного суду м. Суми та постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року у справі № 591/229/20 відносно нього закрите провадження за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Протиправними діями працівників поліції, які його затримували, йому завдано моральну шкоду. Він переніс душевні страждання та після всього цього не може повернутися до нормального життя. Також він переживав емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за свою репутацію. Розмір душевних страждань, враховуючі принцип розумності та справедливості, оцінює у 50000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 березня 2023 року.

У відзиві на позовну заяву відповідачі Головне управління Державної казначейської служби у Сумській області та Державна казначейська служба України зазначають, що у разі встановлення факту заподіяння шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю органів патрульної поліції, відшкодування такої шкоди здійснюється на загальних підставах. Для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України необхідно встановити наступні обставини: протиправність діяння (дії чи бездіяльності) суб`єкта, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. При цьому належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта, є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, відповідне рішення установи вищого рівня, тощо. Проте, доказів неправомірності дій працівників управління патрульної поліції позивачем не надано. Позовна вимога про визнання дій відповідних осіб протиправними позивачем не заявлялась. Вказують, що сам факт закриття адміністративного провадження не є безумовною підставою для відшкодування завданої, на думку позивача, моральної шкоди та не вказує на протиправність дій посадових чи службових осіб органу державної влади. Враховуючи відсутність складу правопорушення для відшкодування моральної шкоди, просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

14 лютого 2023 року від Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач в задоволенні позову просить відмовити та зазначає, що оскільки підставою для відшкодування моральної шкоди є рішення Зарічного районного суду в справі № 591/229/20 від 27 лютого 2020 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП, за яким не було накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відтак спеціальні норми, передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК України, застосуванню не підлягають. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди за ст.ст. 1173, 1 174 ЦК України є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що є предметом доказування по справі. Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн, позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку Позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання. З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням того, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки рішення, яким скасовано зазначену постанову, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Позивачем не доведено належними, достатніми достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, як заподіяли моральну шкоду в розмірі 50000 грн, тому вважають позовну заяву необґрунтованою.

14 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 квітня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача.

03 квітня 2023 року розгляд справи відкладено до 13 квітня 2023 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Сумській області.

13 квітня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 травня 2023 року у зв?язку із задоволенням клопотання позивача та залученням до участі у справі співвідповідачем Департамента патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити.

Представники Державної казначейської служби України та ГУ ДКСУ в Сумській області - Сіренко І.С., Департаменту патрульної поліції, УПП в Сумській області Колесник В.О. у задоволенні позову просили відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

08 січня 2020 року посадовими особами Управління патрульної поліції у Сумській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АА №651203 за ст. 173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання, протоколу про адміністративне затримання та відеозаписів, які містяться у матеріалах адміністративної справи №591/229/20 відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, позивача було затримано з метою складання адміністративних матеріалів, застосовано до нього фізичну силу та кайданки, доставлено до Сумського ВП ГУНП в Сумській області 08.01.2020 о 16:40 , цього ж дня о 17:52 позивач був звільнений у зв?язку з тим, що адміністративні матеріали були складені (матеріали справи № 591/229/20).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року у справі №591/229/20 відносно ОСОБА_1 закрито провадження за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.15).

Згідно зі статтею 19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зістаттею 56 Конституції Україникожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначеністаттею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першоюстатті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першоїстатті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174цьогоКодексу).

Відповідно до вимог статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначила підставою для відшкодування шкоди - закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті1173,1174 ЦК України,суд маєвстановити:по-перше,невідповідність рішення,дії чибездіяльності органудержавної влади,органу владиАвтономної РеспублікиКрим абооргану місцевогосамоврядування чивідповідно їхпосадової абослужбової особивимогам законучи іншогонормативного акта;по-друге,факт заподіянняцим рішенням,дією чибездіяльністю шкодифізичній абоюридичній особі.За наявностіцих умовє підставипокласти цивільнувідповідальність зазавдану шкодусаме надержаву,Автономну РеспублікуКрим абоорган місцевогосамоврядування».

Вимогами статті 23ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Факт закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, свідчить про те, що протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП складено незаконно, що спричинило йому моральну шкоду.

З матеріалів адміністративної справи вбачається зокрема, застосування до позивача фізичної сили, кайданок, його затримання та обмеження у праві пересування у зв`язку з складанням адміністративного протоколу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про завдання позивачу моральної шкоди та її відшкодування, вважає, що достатньою та обґрунтованою є сума в розмірі 3 000 грн.

Стосовно способу відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є ГУНП в Сумській області та Сумська обласна прокуратура (дії посадових осіб яких призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, Верховного Суду у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 591/7146/20).

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби у Сумській області, Державної казначейської служби України, Департамента патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

В іншій частині вимог відмовити у зв?язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області.

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: вул. Бастіонна,6, м. Київ, .

Відповідач: Головне управління Державної служби України в Сумській області, місцезнаходження: вул. Воскресенська, 7, м. суми, .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Білопільський шлях, 18/1, м. Суми.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2023.

Суддя О.О.Ніколаєнко