Дата документу 15.08.2023 Справа № 331/2147/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/2147/23 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/807/1536/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Сніжка Владислава Івановича на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що наразі у нього змінився сімейний стан, він вдруге одружився. Крім того, позивач наголошує на тому, що змінився його матеріальний стан, він через військовий стан вимушений був виїхати з місця постійного проживання, його дружина ніде не працює, він користується центрами гуманітарної допомоги. Також позивач вказав на те, що він страждає на тяжку хворобу - цукровий діабет другого типу та в нього відбулося загострення психічного стану, через що він перебував на лікуванні з 30 листопада по 16 грудня 2022 року.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, зменшити розмір аліментів до мінімального гарантованого розміру прожиткового мінімуму 1416,50 грн. для дитини відповідного віку, які були покладені на нього рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.09.2022, аби він зміг почати сплачувати борг, який накопичився.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 1073,60 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі адвоката Сніжка В.І. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивачем не надано жодного документа на підтвердження погіршення матеріального стану; статус внутрішньо переміщеної особи не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів; посилання позивача на відсутність роботи та неможливість її знайти є неналежним; відновлення працездатності позивача за медичними документами; наявність заборгованості зі сплати аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апелянта, посилаючись на погіршення майнового стану платника аліментів, стан його здоров`я та необхідність у зв`язку з цим додаткових витрат на лікування.

Також протягом апеляційного розгляду справи позивачем періодично надавалися апеляційному суду заяви з посиланням на підтверджуючі документи щодо наявності у нього захворювань та обстеження його здоров`я після відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи положення частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення частково не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є колишнім подружжям, в яких є спільна дитина : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з відповідачем.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 09 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 24 вересня 2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю».

Згідно з довідкою від 17.03.2023 № 3504- ОСОБА_2 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи , його фактичне місце проживання зазначено за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказував на те, що погіршився стан його здоров`я і він вимушений лікуватись на стаціонарі.

На підтвердження зазначеного позивач надав:

Виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 14494, з якої вбачається, що ОСОБА_2 проходив стаціонарне обстеження і лікування з 17 листопада 2022 року по 26 листопада 2022 року в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня»;

Епікриз , відповідно до якого позивач проходив стаціонарне обстеження і лікування з 30 листопада 2022 по 16 грудня 2022 року КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР;

Виписку із медичної картки стаціонарного хворого №2859/23 , згідно з якою, ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» з 25 квітня 2023 по 25 травня 2023 року.

У вищевказаних виписках вказано, що позивач страждає на тяжкі хвороби: цукровий діабет 2 типу , середньої важкості, діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, змішаний розлад особистості, декомпенсація.

Позивач вказує на те, що його дохід складає 2000,00 гривень на місяць, які він отримує в якості допомоги як внутрішньо переміщена особа.

Доказів отримання позивачем інших доходів матеріали справи не містять, і відповідачем зазначені обставини не спростовано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з розміру отриманих позивачем доходів та стану здоров`я , враховуючи, що визначений судом у рішенні від 29 вересня 2022 року розмір аліментів - 1/4 частина від його заробітку (доходу) є значно більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного вважав, що визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає вимогам сімейного законодавства, крім того, вказаний розмір аліментів в майбутньому може бути змінений за позовом матері дитини у разі покращення матеріального стану позивача та стану його здоров`я.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду частково не погоджується, виходячи з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми СК України зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з`явився додатковий обов`язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2833 гривні .

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 посилався на погіршення свого матеріального стану та зміну сімейного стану, внаслідок чого просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022 року.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежність наданих позивачем доказів є неспроможними, оскільки надані ОСОБА_2 документи у своїй сукупності підтверджують факт погіршення його матеріального стану.

Твердження апелянта щодо наявності у позивача неофіційного заробітку є припущеннями та не підтверджуються жодними доказами.

Зважаючи на зміну матеріального стану позивача, а також враховуючи стан здоров`я ОСОБА_2 , суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року.

Твердження апелянта щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів не має правового значення в межах даної справи. Між тим, ОСОБА_1 , як стягувач аліментів на малолітню дитину, не позбавлена права на стягнення неустойки (пені) внаслідок наявності заборгованості по сплаті аліментів в порядку ст. 196 СК України.

Отже, зважаючи на матеріальний та сімейний стан сторін, дохід позивача, наявність у нього статусу безробітного та захворювань судова колегія погоджується із виснуванням суду першої інстанції щодо необхідності зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, вирішуючи спір про стягнення аліментів, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за змістом ч. 3 ст. 181 СК України аліменти можуть бути визначені судом або у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на дитину у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допустив порушення норм матеріального права, а саме ч. 3 ст. 181 СК України щодо необхідності визначення судом суми аліментів, що стягуються ( або у твердій грошовій сумі, або у частці до заробітку/доходу) .

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є стягненням аліментів ні в частці від доходу її матері, батька, ні у твердій грошовій сумі, а тому не відповідає положенням ч. 3 ст. 181 СК України.

Крім того, відповідно до вказаної норми вибір способу стягнення аліментів належить до виключного права того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22 аліменти стягнуто у частці від доходу (заробітку), а саме розмірі 1/4 частини, а тому при вирішенні спору щодо зменшення розміру аліментів, присуджених за вищевказаним рішенням, суд не в праві змінювати спосіб їх стягнення, зокрема, на тверду грошову суму.

Отже, апеляційний суд, враховуючи встановлені судом та не спростовані апелянтом обставини справи, вважає, що у розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно зменшити до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений апеляційним судом розмір аліментів відповідає вимогам статей 182, 184 СК України, обставинам справи, інтересам та потребам дитини і буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Зважаючи на часткову обґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі адвоката Сніжка В.І., оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, та зміну рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року по цій справі змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков