ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Чернівці Справа № 727/192/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: Чернівецька міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області,

при розгляді справи за апеляційною скаргою Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Яреми Л.В., дата виготовлення повного тексту рішення 19 червня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Чернівецька міська рада звернулась до суду з позовом до відповідачів з участю третіх осіб, в якому просила ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 самовільно зайнятої земельної ділянки орієнтовною площею 0,0040 га, що знаходиться між будинковолодіннями по АДРЕСА_1 (кадастровий №:13:004:1200) та АДРЕСА_2 (кадастровий №:13:004:0164), шляхом знесення за його рахунок самочинного будівництва на вказаній земельній ділянці.

В обґрунтування вимог вказувала, що 13.12.2019 року до Інспекції ДАБК Чернівецької міської ради звернувся ОСОБА_3 із заявою про проведення перевірки виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва «індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 » на земельній ділянці, кадастровий №0:13:004:1200, за результатами розгляду якої було встановлено, що зa вказаною адресою ведеться будівництво п`яти зблокованих житлових будинків, які розташовані на земельних ділянках з різними кадастровими номерами, при цьому, з будинком заявника будівництво ведеться на земельній ділянці з кадастровим №:13:004:1200.

Вказувала, що надалі зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, замовник: ОСОБА_1 .

Провадження №22-ц/822/684/23

Посадовими особами Інспекції ДАБК міської ради спільно з працівниками Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради здійснено ряд виходів на місце об`єкту будівництва «будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 » на земельній ділянці з кадастровим номером 0:13:004:1200, під час яких встановлено, що згідно будівельного паспорту, який виданий УМА ДМБК та ЗВ Чернівецької міської ради від 11.11.2019 року за №2270/19 на будівництво індивідуального житлового будинку, було передбачено будівництво індивідуального житлового будинку розмірами в вісях 3,80 ? 11,20 м в межах земельної ділянки розмірами 3,91 х 29,92 м, натомість влаштовано фундамент орієнтовними розмірами 7,30 х 11,00 м, чим самовільно зайнято частину земельної ділянки орієнтовно площею 0,0040 га, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Чернівці.

У зв`язку з виявленими порушеннями на об`єкті будівництва посадовими особами Інспекції було складено акти виходу на місце від 24.12.2019 року, 03.01.2020 року та 18.06.2020 року, якими встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим №:13:004:1200 виконуються роботи з мурування стін першого поверху житлового будинку із зайняттям частини (шляхом влаштування фундаменту) земельної ділянки, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Чернівці та надіслано лист до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з проханням вжити заходи щодо усунення порушення чинного земельного законодавства України за вищевказаною адресою.

Листом №8-24-0.47-626/2-20 від 14.02.2020 року ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області повідомлено про проведення перевірки, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_1 збільшив розмір фундаменту при будівництві будинку за вказаною адресою, чим самовільно зайняв частину земельної ділянки із земель запасу міської ради (комунальної власності) орієнтовною площею 0,0040 га (категорія земель: землі житлової та громадської забудови), що є порушенням вимог ст.ст.125, 126 ЗК України. За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №101-ДК/0076АП/09/01-20 від 12.02.2020 року.

Вважає, що ОСОБА_1 не набувши у встановленому ЗК України порядку права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,0040 га, безпідставно та неправомірно нею користується, у зв`язку із чим має звільнити ділянку, привівши в придатний для використання стан.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2023 року

в задоволенні позову Чернівецької міської ради відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду Чернівецька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права.

З посиланням на норми ст.376 ЦК України вказує, що збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами 4 та 7 ст.376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Наголошує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стверджує, що факт здійснення самочинного будівництва у цій справі підтверджується як відсутністю у матеріалах справи доказів про відведення частини земельної ділянки, на якій здійснене будівництво, так і наявністю документів, які складені інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради та актом перевірки дотримання земельного законодавства від 12.02.2020 року №101- ДК/0076АП/09/01-20, що складений Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області.

На підставі наведеного, просив суд вказане судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_4 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 розміщений у межах площі і конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером :13:004:1200, у зв`язку з чим будівництво не належить до самочинного.

Стверджує, що позивачем не надано жодного доказу про належність йому спірної земельної ділянки та порушення його майнових прав з боку відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав, що із наданих позивачем доказів неможливо встановити, яка саме частина спірного самочинного будівництва знаходиться на земельній ділянці позивача, її розмір та конфігурацію, не визначено, яку саме частину самочинної добудови слід знести, також відсутні докази щодо не можливості приведення самочинно будівництва у відповідність до затвердженого проекту, дозвіл на який був у відповідача ОСОБА_1 на початок будівництва, а встановлення вищевказаних обставин має важливе правове значення для правильного вирішення спору в цій справі.

Наголосив, що вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з`ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню. За необхідності з`ясування питань, що виникають при розгляді справи і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу. Не встановлення вказаних обставин унеможливлює виконання такого рішення.

Для з`ясування вказаних обставин справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити такі обставини неможливо. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не заявлялось клопотання щодо призначення у даній справі експертизи з метою встановлення вищевказаних обставин.

Звернув увагу на те, що позивачем також не надано доказів неможливості здійснення перебудови та про відмову відповідачів від її проведення.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками.

Так, судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянка за кадастровим номером :13:004:1200 площею 0,012 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 019 від 01 жовтня 2019 року відділом у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області 06 травня 2019 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, місце розташування: АДРЕСА_1 , площею 0,0120 га, з цільовим призначенням земельної ділянки: 02.01 Для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності: приватна. Власником земельної ділянки є ОСОБА_1 (т.1 а.с.23).

13.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, згідно якої просив провести перевірку виконання проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом розгляду якої відповідно до службової записки головного спеціаліста, головного державного інспектора Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради встановлено, що зa вищевказаною адресою ведеться будівництво п`яти зблокованих житлових будинків, які розташовані на земельних ділянках з різними кадастровими номерами, при цьому з будинком заявника будівництво ведеться на земельній ділянці з кадастровим номером :13:004:1200, забудовник ОСОБА_1 (т.1 а.с.5, 6).

11 листопада 2019 року управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР замовнику ОСОБА_1 видано будівельний паспорт № НОМЕР_1 на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці за кадастровим номером 130041200 (т.1 а.с.21).

20 листопада 2019 року Інспекцією ДАБК Чернівецької міської ради зареєстровано повідомлення серії ЧВ №98 про право на початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, замовник ОСОБА_1 (т.1 а.с.7-8).

В подальшому, на підставі направлення для проведення планового (позапланового) заходу №18-03/7-112/19 від 24.12.2019 року посадовими особами Інспекції ДАБК Чернівецької міської ради було здійснено ряд виходів на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно яких встановлено, що на земельній ділянці влаштовано фундамент, який виходить за межі земельної ділянки під будівництво, що підтверджується актом виходу на об`єкт будівництва від 24.12.2019 року, актом виходу на об`єкт будівництва від 03.01.2020 року, актом виходу на об`єкт будівництва від 11.01.2020 року, актом виходу на об`єкт будівництва від 18.06.2020 року (т.1 а.с.10, 12-13,16-17,20-21, 41-42).

Згідно акту обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 11.01.2020 року, службової записки від 11.01.2020 року та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 12.02.2020 року виявлено, що суб`єктом містобудування ОСОБА_1 , який здійснює будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці із кадастровим номером 130041200 за вказаною адресою, самовільно зайнято частину земельної ділянки, орієнтовано площею 0,0040 га, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Чернівців, останній збільшив розмір фундаменту при будівництві будинку (т.1 а.с.28-29, 30-31,35).

Відповідно до листа заступника начальника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель №8- 24-0.47-626/2-20 від 14 лютого 2020 року та згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №101-ДК/0076АП/09/01-20 від 12 лютого 2020 року посадові особи державні інспектори контролю за використанням та охороною земель Забленда О.О., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановили, що ОСОБА_1 збільшив розмір фундаменту при будівництві будинку АДРЕСА_1 , чим самовільно зайняв частину земельної ділянки із земель запасу міста (комунальна власність) орієнтовною площею 0,0040 га, а саме дозвіл передбачав будівництво житлового будинку розмірами в осях 3,80 х 11,20 м в межах земельної ділянки розмірами 3,91 х 29,92 м, натомість влаштовано фундамент орієнтованими розмірами 7,30 х 11,00 м (т.1 а.с.34-35).

У квітні 2021 року відбулись зміни щодо конфігурації земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, відповідно до яких ділянку, орієнтовною площею 0,0040 га, яку самовільно захопив ОСОБА_1 включено в конфігурацію земельної ділянки :13:004:1200.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 14 квітня 2021 року відділом у м. Чернівці ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області 06 травня 2019 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:1200, місце розташування: АДРЕСА_1 , площею 0,012 га, з цільовим призначенням земельної ділянки: 02.01 для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності: приватна, конфігурація та розміри земельної ділянки змінені та відображені в кадастровому плані земельної ділянки (т.1 а.с.83-85).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253139130 від 16.04.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :13:004:1200, місце розташування: АДРЕСА_1 , площею 0,012 га на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підставою для державної реєстрації став договір купівлі-продажу серії та номер №6205, виданий 16.04.2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т. (т.1 а.с.82).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253138226 від 16.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником незавершеного будівництва, з відсотком готовності незавершеного будівництва житлового будинку 86 % на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 6204, виданий 16.04.2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т. (т.1 а.с.81).

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 06.05.2021 року, Інспекцією ДАБК Виконавчого комітету Чернівецької міської ради було прийнято і зареєстровано повідомлення про зміну даних забудовника, а саме право будівництва від ОСОБА_1 передано ОСОБА_2 . Зазначено: кадастровий номер :13:004:1200, площа - 0.012 га, в якому будівельний паспорт залишився за №2270/19 від 2019-11-11/діючий (т.1 а.с.182-184).

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п.«г», «е» ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не для захисту права володіння, яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень (див. постанову ВП ВС від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (п.71)).

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п.«б» ч.3 ст.152 ЗК України).

У ч.1 ст.375 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частиною 1 ст.376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак доводить, що об`єкт нерухомості є самочинним.

У ч.4 ст.376 ЦК України зазначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ст.376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376 ЦК України). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених ст.ст.391, 396 ЦК України, ст.103 ЗК України.

Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункти 70-71)), зокрема заявити негаторний позов про демонтаж спорудженого на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна.

У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №822/2149/18 та від 10 квітня 2020 року у справі №344/4319/16-а зроблено висновки про те, що правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

ВС у постанові від 27 червня 2022 року (справа № 723/2158/19) дійшов висновку «…що згідно з ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності...».

Аналогічний висновок міститься в постанові ВС 638/6655/16-ц від 04.08.2020 року.

Таким чином, колегія суддів констатує, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проєкту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проєкту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови, і лише за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Отже, суд першої інстанції мотивуючи як одну із підстав для відмови у позові з посиланням на висновок про те, що знесенню самочинного будівництва, у разі істотного відхилення від проекту, передує встановлення факту неможливості проведення перебудови спірного нерухомого майна, що позивач зобов`язаний довести, як і порушення його прав як власника земельної ділянки та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як знесення, - залишив поза увагою, що це стосується спорів за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

У цій ж справі Чернівецька міська рада діяла не згідно делегованих повноважень як контролюючий орган за дотриманням норм містобудування, а як власник землі, на якій здійснено самочинне будівництво без погодження з ним.

Із вказаного колегія суддів дійшла висновку, що усунення перешкод власнику у користуванні належною земельною ділянкою не вимагає попередніх вимог про проведення перебудови об`єкту самочинного будівництва у спосіб, не пов`язаний із його знесенням, через що вказані висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону.

І навпаки, висновки суду першої інстанції про те, що не встановлення ідентифікуючих ознак як частини земельної ділянки, усунути перешкоди в користуванні якої вимагає позивач, так і розмірів самовільно збудованих об`єктів на ній унеможливить виконання такого рішення.

Схожі висновки зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц, де зазначено, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право особи порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та висновків суду першої інстанції позивачем дійсно не надано доказів з приводу того, яка саме частина спірного самочинного будівництва знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0040 га, належній територіальній громаді м. Чернівці, її розмір та конфігурацію, не визначено, яку саме частину самочинної будівлі слід знести.

Без такої ідентифікації усунути перешкоди Чернівецькій міській раді в користуванні земельною ділянкою (яка, крім того, не визначена як суб`єкт речових прав, а належить позивачу в силу закону, не має встановлених меж та присвоєного кадастрового номера), - не має можливості, оскільки в такому випадку за рішенням суду захист порушеного права буде не конкретним, а абстрактним, у випадку відсутності добровільного виконання унеможливить його примусове виконання.

Також, суд апеляційної інстанції вказує на те, що за необхідності з`ясування питань, які виникають при розгляді справи і потребують спеціальних знань, можливо призначити експертизу, однак в суді першої інстанції такого клопотання сторона позивача не заявляла, що було констатовано в рішенні суду.

Крім того, апеляційний суд в силу викладених в ч.4 ст.367 ЦПК України обставин не обмежений доводами апеляційної скарги.

Так, поза увагою суду першої інстанції залишилось питання встановлення особи, яка має відновити право у випадку доведення його порушення. Зокрема, первинний співвідповідач ОСОБА_1 хоч і здійснив будівництво самочинного спірного об`єкту, про те права забудовника від ОСОБА_1 перейшли до ОСОБА_2 внаслідок переходу права власності на спірні земельну ділянку та об`єкт незавершеного будівництва, про що Інспекцією ДАБК Виконавчого комітету Чернівецької міської ради було прийнято і зареєстровано повідомлення про зміну даних забудовника від 06.05.2021 року (витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва), яка як титульний володілець і несе обов`язок у випадку обґрунтованості вимог позивача відновити його права.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є лише ОСОБА_2 , яка набула право забудовника, на що суд першої інстанції уваги не звернув і необхідних висновків щодо вимог до ОСОБА_1 не навів.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи представника відповідачів у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність порушеного права Чернівецької міської ради внаслідок законної зміни конфігурації земельної ділянки та подальшого відчуження спірного будівництва виключно в межах сформованої землі, оскільки Чернівецька міська рада заперечує законність зміни конфігурації, що відбулося за відсутності її згоди як власника, а постановою Чернівецького апеляційного суду від 08.11.2022 року у справі №727/2415/22 було вказано, що надавати оцінку законності рішення про зміну конфігурації земельної ділянки слід здійснювати при зверненні до суду при зверненні до суду з ефективним способом захисту порушеного права, у зв`язку з чим такий довід слід відхилити та визнати неналежним доказом у цій справі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваного рішення частково знайшли своє підтвердження, про те не спростовують законності рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог внаслідок відсутності необхідних спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити такі обставини виявилося неможливим. Внаслідок викладеного рішення суду першої інстанції в частині обґрунтувань відмови у задоволенні вимог слід привести до мотивів цієї постанови.

В силу ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення /повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернівецької міської ради задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді : Височанська Н.К.

Половінкіна Н.Ю.