Номер провадження 2/754/155/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Панченко О.М.

з секретарем судового засідання - Сарнавським М.О.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

її представника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентина Василівна про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно, визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на поховання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської областіШепітко В.В. про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме айно, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на похововання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_6 . Будучи спадкоємцем першої черги, позивачка, згідно ст.1269 ЦК України у строки передбачені ст.1270 ЦК України, подала заяву до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. про прийняття спадщини. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_6 від першого шлюбу - ОСОБА_3 . Як спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку, 1/4 частку земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 з 11.10.1973 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано 19 липня 2002 року. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 побудували квартиру АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру було видане на ім`я ОСОБА_4 . Оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстроване за ОСОБА_4 , позивачка не має можливості належним чином оформити спадщину після смерті ОСОБА_6 і отримати свідоцтво про право на спадщину на частку в квартирі АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка позивачки ОСОБА_6 . Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. надала позивачу Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2021 року №544/02-31, оскільки позивач не надала документів, що підтверджують право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Для захисту її прав та інтересів було рекомендовано звернутися до суду. Також позивачка зазначає, що на ритуальні послуги при похованні чоловіка вона витратила 6 430,00 грн., на художнє оформлення пам`ятника - 18 600,00 грн. Таким чином витрати на поховання ОСОБА_6 становлять 25 030,00 грн. Згідно положень ч.1 ст.1232 ЦК України ОСОБА_3 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_6 , повинен відшкодувати їй половину понесених нею витрат на поховання, що становить 12 515,00 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, позивачка просить суд визначити, що частка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності пожружжя на квартиру АДРЕСА_2 становить, 1/2 частину; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на 1/4 чстку квартири АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 1/2 частину витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 12 515 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 всі судові витрати.

Разом із позовною заявою позивачкою було подано заяву про забезпечення позову в якій остання просить заборонити ОСОБА_4 здійснювати будь-які дії щодо спірного майна, зокрема відчуження (продажу, дарування тощо) квартири АДРЕСА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 справу передано судді Панченко О.М.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 15.11.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 15.11.2021 заяву позивачки про забезпечення позову - задоволено. Забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_4 здійснювати будь-які дії щодо спірного майна, зокрема відчуження (продажу, дарування тощо) квартири АДРЕСА_2

21.01.2022 від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Перетятька О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач не погоджується з обгрунтуваннями позивачки виходячи із наступного. З письмових доказів, що містяться у матеріалах справи достовірним є факт, що квартира яка є предметом спору була кооперативною квартирою до приватизації і розташована в Житлово-будівельному кооперативі "Дніпровський-2" членом якого відповідачка ОСОБА_4 є із 1978 року, пайовий внесок нею повністю виплачений. Згідно законодавства в кооперативі право власності на житлову площу після виплати паю набуває тільки член кооперативу, яким була і є ОСОБА_4 . Однак позивачка звертаючись із позовом до суду про визначення частки у розмірі 1/2 частини квартири за спадкодавцем, не надає жодних доказів того, що він безпосередньо брав участь у виплаті пайових внесків. З боку позивача не надано до суду жодного доказу того, що спадкодавець та відповідач ОСОБА_4 сплачували пайовий внесок разом. Як зазначає відповідач ОСОБА_4 одноособове право на квартиру за ОСОБА_4 спадкодавець міг оспорити при наявності доказів того, що він також брав участь у сплаті пайових внесків шляхом подання позовної заяви до суду. Однак він з моменту отримання свідоцтва про право власності відповідачем ОСОБА_4 в березні 2001 році, жодних позовів до суду не подавав, в тому числі і щодо визначення прав на частку у квартирі АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 . Більш того, згідно з копією розписки, оригінал якої знаходиться у відповідачів, ОСОБА_6 можливу свою частку у квартирі, яка є предметом цього спору передає добровільно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і в цьому питанні він не має жодних претензій, ця розписка складена спадкодавцем власноручно 04 жовтня 2002 року, тобто до реєстрації шлюбу між ним та позивачем. Ця розписка доводить той факт, що у спадкодавця при житті не було наміру звертатись до суду із позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частку у квартирі. Таким чином, щодо першої вимоги позову, то вважає таку вимогу безпідставною, крім того, така позовна вимога була пред`явлена до суду після спливу трьох років, оскільки позовна давність щодо звернення до суду сплинула ще 27 лютого 2020 року. Щодо поновлення позовної давності, то позивач була зобов`язана подати до суду разом з позовом заяву про поновлення строку позовної давності із зазначенням поважних причин пропущення строку позовної давності. Позивач жодних заяв із зазначенням причин про поважність пропущеного строку для розгляду судом позову щодо визначення частки у квартирі за спадкодавцем, до суду не подала. Позивач звернулась до нотаріуса лише в жовтні 2021 року, а до суду у листопаді 2021 року, тобто через чотири з половиною роки після смерті спадкодавця.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки витрат у сумі 12 515 грн., як 1/2 частини витрат, які позивач понесла на поховання її чоловіка та батька відповідача ОСОБА_3 , то ще до смерті ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_3 надавав їй грошові кошти у розмірі 4 000 грн., коли він перебував у медичному закладі та грошові кошти у розмірі 4 000 грн. під час поховання батька. Крім того, відповідачка ОСОБА_4 вважає за потрібне повідомити суд, що відповідач ОСОБА_3 розповідав їй, що одразу після смерті його батька, без його відома позивач продала пасіку та інструменти, а також були продані столярні інструменти батька, в тому числі, які спадкодавцю дістались від його батька, який той привіз після закінчення Другої світової війни із Німеччини. Грошові кошти спадкодавцю на придбання пасіки надала ОСОБА_8 , мати відповідачки ОСОБА_4 та теща спадкодавця. Також на поховання надавали допомогу родичі спадкодавця - двоюрідний брат - ОСОБА_9 та його рідна сестра - ОСОБА_10 (ОСОБА_1 за чоловіком). Документи, що надані позивачемдо суду про поховання чоловіка, це накладна №7 від 28.02.2017 року надана ФОП ОСОБА_11 на грошову суму 6 430 грн. та накладна на суму 18 600 грн. Однак друга накладна немає дати коли була видана, а також не має доказів того, що саме особа яка видала накладну є фізичною особою підприємцем. Позивач діяла на свій власний розсуд і не надала доказів того, що витрати зазначені у цій накладній у розмірі 18 600 грн. є витратами на встановлення саме пам`ятника на могилі спадкодавця. Також на думку відповідачки ОСОБА_4 при подачі позову до суду позивач пропустила строки позовної давності у три роки, звернувшись до суду в листопаді 2021 рокута не надавши доказів поважних причин пропущення такого строку. Враховуючи все вищевикладене, просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишити повністю без задоволення.

25.01.2022 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якому вважає, що позов позивача є безпідставним та таким, який не може бути задоволений судом, через те, що позивач не надала доказів про те, що спадкодавець також приймав участь у внесенні пайових внесків до кооперативу, що в свою чергу згідно до чинного законодавства та позиції Верховного Суду України позбавляє його права на частку в квартирі власником якої є ОСОБА_4 . Також розписка спадкодавця від 04.10.2002 року підтверджує дійсний його намір, не вимагати 1/2 частки в квартирі АДРЕСА_3 , після розірвання шлюбу в строк назначений в ст.72 Сімейного кодексу України він до суду не звертався, а тому своїм правом скористався ще при житті на власний розсуд, в тому числі і тим, що вважав за потрібним не проводити поділ квартири і не виділяти в ній частку яка б йому належала. Також подання позовної заяви до суду позивачем із зазначеними в ньому вимогами в прохальній частині повинна бути залишена без задоволення, оскільки сплила позовна давність у три роки для пред"явлення такого позову до суду і суд має підстави у відповідності до ст. 267 ЦК України відмовити позивачці у задоволенні її позову. Разом із відзивом подав заяву про застосування строків позовної давності.

07.02.2022 від позивача через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначає, що оскільки пайовий внесок за квартиру ОСОБА_4 внесено у період шлюбу з ОСОБА_6 за рахунок спільних коштів подружжя, то дану квартиру слід вважати спільним майном подружжя, частки сторін у спільній сумісній власності є рівними, незалежно від того, на чиє ім`я було оформлено право власності на неї. Щодо думки відповідачів про те, що позивач пропустила строки позовної давності, то остання вважає, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , беручи до уваги, що згідно ч.1 ст.1268 ЦК України позивач прийняла спадщину у строки, визначені ч.1 ст.1270 ЦК України, позивач вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою для визначення частки у спадковій квартирі після смерті ОСОБА_6 . Отже, вказані обставини свідчать про те, що позивачка не пропустила строк позовної давності та застосування до її позову позовної давності є лише бажанням відповідачів у справі, що не відповідає вимогам закону. Щодо тверджень відповідача ОСОБА_3 , що він нібито надавав позивачці гроші на лікування 4 000 грн., а також 4 000 грн. на поховання є голослівними та нічим не підтвердженими. За весь час лікування, відповідач лише поповнив мобільний рахунок позивачці на суму 40 грн., більше ніяких коштів позивачка від відповідача не отрмувала. Також просить суд критично оцінити так звану розписку від імені ОСОБА_6 , копії якої відповідачі долучили до своїх відзивів. Враховуюючи вищевикладене просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

12.07.2022 у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом Перетятьком О.В. було заявлено клопотання про витребування документів у якості доказів.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2022 клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Перетятька О.В. про витребування доказів - задоволено.

25.08.2022 на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2022 від державного нотаріуса Київського обласного державного нотаріального архіву Селецького Ю.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.09.2022 клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Перетятька О.В. про витребування доказів - задоволено та витребувано з Ржиівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладеного з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.11.2022 на виконання ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 29.09.2022 завідувач Ржищівської державної нотаріальної контори Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надіслали копію справи з купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 за участю ОСОБА_6 за період червень 2001 - червень 2002 рр.

15.11.2022 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.11.2022 клопотання позивачки ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

29.11.2022 від представника відповідача ОСОБА_4 - авоката ОСОБА_5 надійшла заява про приєднання письмових доказів до матеріалів справи.

11.01.2023 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 16.01.2023 клопотання позивачки ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

13.03.2023 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.03.2023 клопотання позивачки ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

17.04.2023 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.04.2023 клопотання позивачки ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Невкритий В.М. просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд позов залишити без задоволення.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник - адвокат Перетятько О.В. просили позовні вимоги залишити без задоволення у зв`язку із закінченням строків позовної давності на момент подачі позову до суду.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть відд 02 березня 202017 року НОМЕР_1 , виданинм Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35. Факт того, що ОСОБА_6 приходиться позивачці чоловіком підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серія НОМЕР_2 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського району Київської області, паспортом від 19.02.2019 № НОМЕР_3 , свідоцтвом про шлюб від 07.12.2002 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 серія НОМЕР_4 зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №59 - копії даних документів додано до матеріалів справи.

Позивачкою було подано заяву до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентини Василівни про прийняття спадщини. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_6 від першого шлюбу - ОСОБА_3 . Дані обставини підтверджується спадковою справою ОСОБА_6 , яка знаходиться у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентини Василівни та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копія якого додано до матеріалів справи.

Як спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку, 1/4 частку земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом, копії яких додано до мат.справи.

ОСОБА_6 з 11.10.1973 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано 19 липня 2002 року, що підтверджується листом Миронівського районного відділу ДРАЦС та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві від 19.07.2002 року, актовий запис №865.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 побудували квартиру АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру було видане на ім`я ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_2 серії ККВ НОМЕР_6, виданим 20 березня 2001 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної аадміністрації.

Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. надала позивачу Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2021 року №544/02-31, оскільки позивач не надала документів, що підтверджуюють право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Для захисту її прав та інтересів було рекомендовано звернутися до суду. Дана обставина підтверджується Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2021 року №544/02-31.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 6 ст. 81 ЦПК України вказує, що доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Щодо строків позовної давності яку представник відповідача просив суд застосувати при розгляді справи, то судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії по давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно матеріалів справи та свідоцтва про реєстрацію смерті - ОСОБА_6 помер - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовна заява ОСОБА_1 про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на поховання датована та направлена до суду першої інстанції 09.11.2021 року.

Отже, між фактом смерті ОСОБА_6 та зверненням ОСОБА_1 про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно, визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на поховання пройшло більше трьох років. Щодо поновлення строку позовної давності, то позивач мала право подати до суду разом з позовною заявою або під час розгляду справи також заяву про поновлення строку позовної давності із зазначенням поважності причин пропущення такого строку, проте таких заяв дло суду від неї не надходило. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач звернулась із заявою до нотаріуса лише в жовтні 2021 року, а до суду з даним позовом в листопаді 2021 року, тобто через чотири з половиною роки після смерті спадкодавця.

Згідно вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`ясень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в зв`язку із закінченням строків позовної давності.

05.04.2023 представником ОСОБА_4 - адвокатом Претятьком О.В. у судовому засіданні надано копії документів щодо стягнення судових витрат, в яких просить суд покласти на позивача - ОСОБА_1 , судові витрати понесені ОСОБА_4 у зв`язку з наданням представником правничої допомоги в сумі 40 100 грн., стягнувши ці кошти з позивача на користь відповідача.

Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що представником ОСОБА_4 - адвокатом Претятьком О.В. у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат ОСОБА_4 на професійну правничу допомогу, а саме: оригінал акту №1 від 05.04.2023 року про здачу-прийняття платежу за надання юридичних послуг, згідно Договору про надання правової допомоги від 20.05.2021; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.01.2022 р. на суму 4 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 21.12.2021 р. на суму 1 500 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 10.02.2022 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 12.07.2022 р. на суму 3 500 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.01.2022 р. на суму 2 600 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.02.2023 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.12.2022 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 03.11.2022 р. на суму 4 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 03.11.2022 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 11.08.2022 р. на суму 3 500 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 24.11.2022 р. на суму 3 000 грн.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Перетятька О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 40 100 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 59Конституції України, статями 256, 257, ч.3-4 ст.267 ЦК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», статтями 12, 13, 15, 76-81, 89, 133, 137, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентина Василівна про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно, визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на поховання, - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 40 100 грн.00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосережньо до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя: О.М. Панченко