Справа №:755/895/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, -

у с т а н о в и в:

18.01.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, у якому просить усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю позивача. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . У позивача був рідний брат та син померлої - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка є рідною донькою померлого брата позивача. Отже, відповідачка є спадкоємицею майна померлої ОСОБА_5 за правом представлення. Заповіту померла не залишила, а тому спадкування відбувається за законом. 26.02.2021 року за заявою позивача про прийняття спадщини Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №303/21 щодо майна померлої ОСОБА_5 . Також із заявою про прийняття спадщини звернулась і відповідачка. Позивач вважає, що відповідачка не повинна претендувати на майно померлої, оскільки вона майже не спілкувалась зі своєю бабусею та не цікавилась її життям. Крім того, навіть коли ОСОБА_5 тяжко хворіла і була прикута до ліжка, відповідачка жодного разу її не навідувала та не телефонувала. Через це ОСОБА_5 дуже переживала, оскільки бажала спілкування з онукою, однак остання була категорично проти цього. З 2018 року стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, 17.07.2018 року вона раптово відчула себе погано і після запаморочення впала та не могла встати. Медики встановили діагноз: ішемічний інсульт, цукровий діабет 1 ст. (вперше виявлений, важкий перебіг), діабетична ангіопатія. За медичними показаннями померла потребувала постійного стороннього догляду. Позивач вказує, що він був єдиною близькою людиною ОСОБА_5 , якому була не байдужа доля матері, оскільки брат позивача помер, а відповідачка не цікавилась життям та здоров`ям бабусі та навіть не спілкувалась із нею. Позивач самостійно опікувався пристарілою матір`ю, доглядав її, витрачав особисті кошти на лікування, придбання продуктів харчування та засобів особистої гігієни (підгузки для дорослих тощо). Оскільки ОСОБА_5 не могла обходитись без сторонньої допомоги, майже не ходила і була прикута до ліжка, позивач був змушений постійно бути поряд із нею аби забезпечувати її елементарні потреби (годував, подавав воду, ліки тощо). Також позивач вказує, що за власні кошти оплачував комунальні послуги, утримував квартиру, що є спадковим майном, у належному стані. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від гнійного менінгіту і позивач самостійно поховав матір, при цьому відповідачка самоусунулась від поховання власної бабусі. За наведених обставин позивач вважає, що відповідачка має бути усунута від права на спадкування, адже ОСОБА_5 мала слабке здоров`я, була людиною похилого віку (78 років), за медичними показниками потребувала постійного догляду та піклування, натомість відповідачка, як онука померлої, з бабусею не спілкувалась, не цікавилась її життям, ніколи не надавала їй будь-якої допомоги, хоча в силу похилого віку та стану здоров`я ОСОБА_5 її потребувала. Всі витрати по догляду та лікуванню ОСОБА_5 ніс особисто позивач, а відповідачка самоусунулась від догляду за своєю бабусею. Відповідачка тривалий час не спілкувалась з бабусею, не надавала їй допомоги, у тому числі і матеріальної, при цьому ОСОБА_5 через свій стан здоров`я та похилий вік була практично у безпорадному стані. Позивач самостійно опікувався пристарілою матір`ю, доглядав її, витрачав особисті кошти на лікування та поховання, сплачував комунальні послуги по спадковій квартирі, утримував її у належному стані. До самої смерті ОСОБА_5 , фактично саме позивач доглядав за нею, надавав усю необхідну допомогу, оскільки вона не могла самостійно себе обслуговувати, а тому позивач вважає, що має право вимагати усунення відповідачки від права на спадкування, як такої що ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, яка внаслідок хвороби та похилого віку перебувала у безпорадному стані, потребувала догляду та матеріального утримання. Відповідачка мала можливість і повинна була надавати допомогу своїй хворій бабусі, але умисно ухилялася від надання допомоги.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 19.07.2022 року задоволене клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року задоволені заяви сторін про виклик свідків.

Ухвалою суду 28.09.2022 року задоволено заяву сторони відповідача про виклик свідка.

Ухвалою суду від 09.12.2022 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

18.08.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що у порядку ч. 5 ст. 1224 ЦК України має бути встановлено сукупність обставин, у тому числі ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а також потреба спадкоємця в допомозі саме цієї особи. Поряд із цим, хоча ОСОБА_5 і перебувала в похилому віці, відсутні докази на підтвердження ухилення відповідачки від надання допомоги бабусі, а медична документація та покази свідків не можуть бути підставою для усунення від права на спадкування. В матеріалах справи відсутні докази, що саме особисто ОСОБА_5 зверталась до відповідачки з питанням про надання будь-якої допомоги, а посилання позивача на покази свідків у такій категорії справи не є достатнім для задоволення позовних вимог. Відповідачка стверджує, що не вчиняла умисних дій або бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу бабусі. За відсутності факту ухилення від надання допомоги спадкодавцю та факту її потреби саме у допомозі відповідачки, відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідачка вказує, що постійно розмовляла з бабусею по телефону, а після того як позивач забрав у бабусі телефон, відповідачка підтримувала зв`язок із нею через свою матір. Також відповідачка стверджує, що постійно передавала бабусі кошти через свого батька, а коли останній помер, гроші відповідачка передавала через свою матір, яка також опікувалась бабусею. Крім того, після смерті ОСОБА_5 відповідачка передала кошти на допомогу у похованні померлої. Поряд із цим, позивач вчиняв всі можливі дії аби не допустити спілкування з померлою, поміняв замки у вхідних дверях, усіляко уникав спілкування на тему допомоги бабусі, заборонив розповідати їй про смерть старшого сина. Саме після смерті батька відповідачки позивач змінився в негативну сторону та спрямував всі свої дії на усунення спілкування онуки з бабусею.

17.10.2022 року до суду надійшла відповідь позивача зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує раніше заявлені позовні вимоги в повному обсязі і додатково зазначає, що у виписці з медичної картки ОСОБА_5 вказано, що вона потребує постійного стороннього догляду. Вказане підтверджує перебування спадкодавця у безпорадному стані, а також на такі обставини вказують факти придбання позивачем підгузків для своєї матері. Твердження відповідачки про відсутність доказів на підтвердження факту ухилення від надання допомоги є необґрунтованими та передчасними, ураховуючи, що на теперішній час свідки ще не допитані. Відповідачка жодним доказом не підтвердила своїх посилань на те, що надавала бабусі матеріальну допомогу. Позивач вказує, що не вчиняв жодних дій аби перешкодити спілкуванню відповідачки з бабусею, не змінював замки у вхідних дверях, мати відповідачки мала ключи від квартири бабусі, тож онука мала можливість безперешкодно відвідувати бабусю. Лише за місяць до смерті ОСОБА_5 позивач змінив серцевину замка, оскільки вона зламалась, і повідомив про це матір позивачки, однак не зміг віддати їй ключ, ураховуючи, що остання дуже рідко приходила. Позивач не забороняв, а лише просив не казати матері про смерть сина, адже від хвилювань в неї міг піднятись рівень цукру в крові, що могло призвести до найгірших наслідків. Позивач стверджує, що посилання відповідачки на заборону їй спілкуватись з бабусею є неправдивими, адже позивач завжди був радий будь-якій сторонній допомозі, оскільки сам був змушений покинути роботу для догляду за тяжкохворою матір`ю.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що вона є колишньою дружиною позивача, а відповідачка онука померлої ОСОБА_5 . Саму відповідачку свідок бачила всього три рази у житті. Після одруження з позивачем свідок познайомилась з його матір`ю, яка була у важкому стані, а її квартира була занедбана. Після того, як у померлої почався діабет вона потребувала постійного стороннього догляду, потім у неї стався інсульт і поки вона перебувала в лікарні позивач разом зі свідком приводили квартиру до належного стану. Свідок стверджує, що вона та позивач доглядали померлу, але не справлялись, була потрібна допомога, адже ОСОБА_5 не вставала, тому зателефонували дружині другого сина ОСОБА_5 . Старший син із дружиною приїхали та перший час допомагали. Відповідачка теж якось приходила, бабуся її дуже любила і зраділа їй, але онука швидко пішла. Коли брат позивача помер, його дружина та відповідачка перестали допомагати. Відповідачка не приходила, а її мати казала, що вона зайнята. Свідок не бачила онуки померлої навіть на похороні. Свідок і позивач доглядали померлу, лікували її, мили та кормили. Вперше свідок познайомилась з ОСОБА_5 у 2018 році і на той час вона була ще здоровою. Але в подальшому її здоровся погіршилось і вона стала абсолютно немічною, це відбулось десь за рік до смерті у 2020-2021 р.р. ОСОБА_5 потребувала постійного догляду, лише ліва рука в неї ще якось рухалась. Свідок вказує, що померла погано бачила, тому не могла нормально користуватись телефоном, її мову було складно зрозуміти. ОСОБА_5 розумово була адекватною, а фізично потребувала постійного догляду. Бабуся потребувала допомоги від всіх, у тому числі і від своєї онуки. Чи допомагала онука грошима свідку не відомо. Позивач свою матір купав, втирав, міняв пелюшки, прав, робив усе що було потрібно. Позивач ніколи не перешкоджав матері спілкуватись зі своєю онукою та невісткою, навпаки їм дзвонили та просили прийти допомоги з бабусею. Фінансової допомоги від них не просили, лише аби купили підгузки та продукти. Невістка декілька разів купляла підгузки та харчі. Свідок перебувала у шлюбі з позивачем протягом 2019-2021 р.р. і бабуся померла саме коли вони були одружені. Разом із бабусею подружжя не проживали, а приходили до неї та надавали допомогу. Бабуся обох своїх синів любила однаково і до своєї смерті вона не знала про те, що її старший син ОСОБА_8 помер. Відповідачка не єдина онука померлої, оскільки у позивача є двоє дітей. Свідок вказує, що позивачу потрібна була допомога у догляді за бабусею, адже він та свідок працювали. Через маму відповідачки подружжя зверталось до онуки та казали їй, що вона має допомагати бабусі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що вона знайома з позивачем десь 20 років, а відповідачку не знає. На скільки відомо свідку відповідачка заявляє права на спадкову квартиру, але своїй бабусі вона не допомагала. Лише позивач дбав про свою матір та його дружина, адже бабуся хворіла на діабет, перенесла інсульт, позивач її купав, міняв підгузки тощо і свідку не відомо аби інші родичі допомагали померлій. Померлу свідок знала десь 30 років, і після інсульту вона була прикута до ліжка та не могла обходитись без сторонньої допомоги. Позивач час від часу звертався до свідка за допомогою та отриманням консультації у лікуванні матері. Саме позивач доглядав свою матір і цим справлявся, а свідок відвідувала бабусю і все це бачила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що позивач є її троюрідним братом, а відповідачка її племінниця. Померла була тіткою свідка, і у ОСОБА_5 було двоє синів, при цьому про смерть свого старшого сина вона не знала. На думку свідка буде справедливим аби обидві сторони справи отримали спадок порівну. У померлої були добрі стосунки і зі своїми синами, і з онукою. Свідок разом із матір`ю відповідачки відвідували бабусю, спілкувались із нею і вона ніколи не казала аби онука приходила до неї та допомагала, адже вона вважала, що обидва її сини живі. Свідок вказує, що особисто вона та невістка померлої допомагали бабусі, ніколи не приходили з пустими руками, невістка купала свою свекруху. У матері відповідачки були ключі від квартири, але потім позивач змінив замки. Відповідачці було десь 22 роки коли ОСОБА_5 померла, а у безпорадному стані вона знаходилась близько двох років. Коли батько відповідачки помер, то остання сама потребувала допомоги, адже не було коштів навіть на вступ до навчального закладу, оскільки всі кошти родина витратила на лікування батька. У переважній більшості позивач жив зі своєю матір`ю. В останнє свідок бачила ОСОБА_5 десь за 2 тижні до її смерті, бабуся нормально розмовляла і ніякої допомоги від відповідачки не просила. Свідок вказує, що відвідувала бабусю десь тричі на рік разом із мамою відповідачки. Коли була необхідність мати відповідачки по парі днів жила у бабусі та допомагала їй. Померла завжди розмовляла зі своєю онукою по телефону, відповідачка та її мати приходили до бабусі у гості, на дні її народження. Коли ОСОБА_5 захворіла та потрапила до лікарні відповідачки не було в країні, вона працювала у Єгипті, тому не мала змоги відвідувати бабусю в лікарні. Свідок стверджує, що і вона, і невістка бабусі відвідували останню, привозили їх продукти харчування. Про наявність у ОСОБА_5 діабету свідок не знала і їй здається, що такого захворювання в неї не було.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду показала, що вона є рідною матір`ю відповідачки, а позивач брат її померлого чоловіка. Позивач перешкоджав спілкуванню з померлою, зламав замок дверей загального коридору, почав закривати двері до квартири, витягнув сім-карту з телефону матері, потім змінив замок у самій квартирі та нікого про це не сповістив. Коли свідок приїжджала до ОСОБА_5 вона набирала відповідачку та передавала слухавку бабусі і вони спілкувались. Бабуся лише питала онуку про навчання і бажала аби вона вступила до ВУЗу, а на питання онуки відповідала, що нормально себе почуває і що їй нічого не потрібно. ОСОБА_5 завжди казала, що їй нічого не потрібно. Відповідачка завжди цікавилась здоров`ям бабусі, питала про неї та передавала їй вітання. При цьому, дружина позивача завжди казала, що вона багата людина і вони ні в чому не мають потреби, й про це також знала відповідачка. Бабуся жодного разу ні свідку, ні своїй племінниці, ні відповідачці не казала і не просила аби онука приїхала до неї або чимось допомогла. Коли її хотіли відвідати бабуся казала, що онука молода дівчина і нехай краще кудись сходить з друзями та відпочине, адже вона постійно занята роботою та навчанням. Бабуся ніколи не соромилась щось просити, тому якщо б їй щось було потрібно від онуки вона б сказала. Позивач та його дружина бачили відповідачку у своїй бабусі, коли вона приїжджала її вітати з днем народження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Коли ОСОБА_5 вперше захворіла у 2018 році саме старший син доглядав за нею та ночував, а свідок приходила вдень. У цей час відповідачка працювала в Єгипті. Коли бабуся вдруге захворіла, її старший син вже тяжко хворів, але все одно разом зі свідком навідував її, купував їжу, підгузки. Свідок по декілька днів підряд залишалась з хворою, ночувала у неї та допомагала. Відповідачка передавала кошти для потреб бабусі особисто через свідка і остання жодного разу не відмовила позивачу коли той просив кошти для догляду за матір`ю. Бабуся ніколи не зверталась до онуки з проханням про будь-яку допомогу, адже отримувала її від позивача і все її влаштовувало. Відповідачка вимушена була постійно працювати, щоб забезпечити своє життя, оскільки батько відповідачки та свідок не мали змоги допомагати своїй доньці, відкладати кошти на її навчання та інше, адже мали великі борги за кредитом. Відповідачка ніколи та нікому не відмовила б у допомозі. Вона самостійно чотири роки поспіль намагалась вступити на бюджет до ВУЗу, коли хворіла ОСОБА_5 , а свідок разом зі своїм чоловіком витрачали кошти не на доньку, а на допомогу ОСОБА_5 . Відповідачка сама працювала до ночі аби сплачувати за своє навчання. На теперішній час відповідачка проживає у Німеччині. Після смерті свого батька відповідачка сама потребувала матеріальної допомоги, а у 2020 році ще й втратила роботу. Не дивлячись на фінансові труднощі відповідачка відмовилась від належної їй матеріальної допомоги після смерті батька на користь своєї бабусі. Свідок вказує, що передавала кошти від відповідачки на поховання бабусі. Позивач сплачував комунальні послуги по квартирі померлої з її ж пенсії. За весь час ні позивач, ні померла жодного разу не звертались до свідка чи племінниці померлої з питанням аби відповідачка чимось допомагала ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що знає родину близько 40 років, ще з часів коли вона проживали на ОСОБА_13 і свідок товаришував зі старшим братом позивача. Мати відповідачки 1-2 рази на місяць відвідувала бабусю, оскільки свідок їй дзвонив, а вона казала що із ОСОБА_14 вони у бабусі, що привезли їй харчі. В родині відносини були нормальні, але між братами не дуже, адже позивач змінив замки у квартирі бабусі і тому було складно до неї потрапити. Ніяких відносин між братами не було. Відповідачка є хрещеною свідка і коли помер її батько свідок як міг допомагав відповідачці, давав невеликі кошти, адже у самого свідка двоє дітей. Відповідачка мала бажання вступити до навчального закладу, розвиватись, але коштів не було. На теперішній час вона волонтер. Десь раз на місяць свідок зізвонюється з мамою відповідачки та раз через раз вона казала, що знаходиться у своїй свекрухи.

В судовому засіданні сторона позивача відкликала допит ОСОБА_15 у якості свідка.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що він доглядав за своєю матір`ю, але не у зв`язку із наявністю в неї квартири, навіть без спадку позивач все одно доглядав би за своєю матір`ю. Позивач стверджує, що прохав по допомогу, але з самою відповідачкою не спілкувався, оскільки із своїм братом (батьком відповідачки) не мав порозуміння. Мати відповідачки приходила до бабусі 1 раз на 3 місяці, приносила 100 гр. ковбаси і сік, який ОСОБА_5 пити не могла через діабет. Мати відповідачки дійсно лишалась час від часу у ОСОБА_5 , але не часто і було це коли померла ще могла ходити. Ніхто з родичів не питав позивача де він бере кошти, а позивачу було тяжко мити матір та міняти їй підгузки. Ніхто не заважав відповідачці відвідувати бабусю, коли її батько був ще живий, але вона не приходила. Картку з телефона позивач забрав аби мати не дізналась про смерть сина, адже в неї був діабет. Позивач не просив коштів, але ніхто і не питав де він бере гроші. Один раз позивач попросив матір відповідачки посидіти з бабусею, але вона відмовила, тому більше він не просив. Пенсії ОСОБА_5 вистачало лише на оплату комунальних послуг. Ні матеріальної, ні фізичної допомоги позивач не просив, оскільки знав що відмовлять. Позивач самостійно телефонував родичам аби поспілкувались з бабусею поки вона ще могла говорити та мав надію, що вона одужає. Ніхто крім позивача не мив бабусю, він все за нею прибирав та обтирав. Позивач просив фізичної допомоги, питав чому відповідачка не може приїхати, але казали що вона працює, хоча до бабусі їй було їхати дві зупинки і після смерті брата позивач не забороняв спілкуватись з бабусею. Позивач вказує, що замінив лише серцевину замку, оскільки вона зламалась, а другий замок мати відповідачки просто не змогла відкрити, але цей замок позивач не міняв. З відповідачкою позивач не спілкується, навіть на похороні брата вона до нього не підійшла, а на похорон бабусі взагалі не приїхала. У лікарні відповідачка бабусю не відвідувала, хоча їй було б це приємно. Якщо б відповідачка доглядала бабусю, то справедливим було б розділити спадщину порівну. Позивач у зв`язку із доглядом за своєю матір`ю не міг нормально працювати та заробляти кошти, не міг налагодити своє власне життя. Позивачу допомагала лише його дружина, яка по жіночі мила бабусю. Від відповідачки та її матері позивач допомоги не бачив і таких пропозицій від них не надходило. Померла ОСОБА_5 допомоги не просила, але їй було б приємно та радісно якби відповідачка до неї приходила. ОСОБА_5 догляду саме від відповідачки не просила, лише питала як її справи, конкретних вимог до конкретної особи померла не висувала. Позивач вважає, що його позов має бути задоволений і таке рішення буде правильним та справедливим.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що померла ОСОБА_5 була матір`ю позивача і після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться в Дніпровському районі м. Києва. Позивач прийняв спадщину, так само і відповідачка прийняла спадщину, оскільки її батько був сином померлої та помер раніше своєї матері. Позивач не погоджується із правом відповідачки на спадкування, оскільки лише він доглядав померлу, а відповідачка участі у догляді не приймала, хоча померла потребувала допомоги і відповідачка мала змогу надавати допомогу своїй бабусі, адже відповідачка добре доглядала за бездомними тваринами, а бабусі при цьому догляду не надавала. Наявність безпорадного стану ОСОБА_5 підтверджується медичними документами. Позивач до самої смерті спадкодавиці самостійно доглядав за нею, при цьому відповідачка бабусею не цікавилась, не доглядала за нею, не надавала допомоги. За таких обставин відповідачка має бути усунена від права на спадкування. У такій категорії справ слід встановити три факти. Безпорадний стан, що підтверджується медичними документами, і не заперечується стороною відповідача, а також підтверджено показами свідків. Друге, чи була можливість надавати допомогу відповідачем. У відповідачки така можливість була, адже її мати як свідок показала, що кошти у неї були, але не було часу на догляд, при цьому свідок вказувала, що відповідачка гарна дівчина, допомагає бездомним тваринам, а бабусю виходить доглядати не могла. Отже, у відповідачки був і час, і можливість доглядати бабусю. Потреба у допомозі від відповідачки була, натомість допомагав лише позивач, а відповідачка всього 1 раз за 2 роки була в гостях у бабусі і зовсім не довгий час. Батько відповідачки помер у 2019 році, а бабуся у 2020 році, тож у відповідачки був період для догляду за померлою ОСОБА_5 . Померла потребувала допомоги від відповідачки, адже позивачу було складно доглядати за матір`ю в сенсі її гігієни як жінки. Представник вважає, що за таких обставин наявні всі підстави для усунення відповідачки від права на спадкування.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову та суду пояснила, що померла була бабусею відповідачки і згідно норм ЦК України слід довести ухилення, безпорадний стан, чи зверталась померла про допомогу, чи потребувала вона допомоги саме від цього спадкоємця. Усунення від права на спадкування є крайнім заходом. У відповідачки були добрі стосунки з бабусею. За рік до смерті бабусі помер батько відповідачки і остання сама потребувала допомоги. На теперішній час відповідачка проживає в Німеччині, працює волонтером. Відповідачка спілкувалась з бабусею телефоном та передавала їй кошти через свою матір. До своєї смерті ОСОБА_5 так і не дізналась про смерть свого старшого сина. ОСОБА_5 до відповідачки по допомогу не зверталась, а лише хотіла щоб вона навчалась та ставала самостійною, при цьому і сама відповідачка не мала можливості матеріально допомагати на постійній основі. Всіх обставин і фактів для усунення від права на спадкування у цій справі не встановлено та не доведено. ОСОБА_16 спілкувалась і мала добрі відносини з померлою. Не доведено необхідності допомоги від відповідачки, ні позивач, ні померла не звертались до відповідачки за отриманням допомоги. Той факт, що відповідачка опікувалась тваринами, так це зовсім інше, і було ще в шкільні її роки. Батько відповідачки помер за рік до смерті бабусі, в неї було горе, фінансової допомоги не було, вона була вимушена сама намагатись працювати і вступити до ВУЗу. Матір відповідачки хоча і не часто але відвідувала бабусю, ураховуючи що був карантин. Через свою матір відповідачка передавала бабусі деякі кошти.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_5 була матір`ю позивача, а також ОСОБА_6 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження ОСОБА_6 та копією свідоцтва про народження позивача (Т. 1, а.с. 11-12, 177, 204-205).

ОСОБА_6 був батьком ОСОБА_17 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (Т. 1, а.с. 137, 197).

19.01.2016 року ОСОБА_17 змінила своє прізвище на « ОСОБА_18 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (Т. 1, а.с. 136, 206).

Син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т. 1, а.с. 135, 203).

За життя ОСОБА_6 мав тяжкі захворювання, був інвалідом 2 групи, за три місяці 2019 року його пенсія по інвалідності склала 4491,00 грн. (Т. 1, а.с. 139-159).

У власності ОСОБА_5 знаходилась квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «КМ БТІ» від 19.10.2021 року та копією договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2000 року (Т. 1, а.с. 14, 22, 215-216).

За змістом виписки №10/10572 із медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.07.2018 року по 10.08.2018 року. Стан при виписці: хвора потребує постійного стороннього догляду (Т. 1, а.с. 20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т. 1, а.с. 17, 175, 196).

За життя ОСОБА_5 заповіту щодо розпорядження належним їй майном не залишила, що підтверджується інформацією зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (Т. 1, а.с. 179-183).

29.10.2020 року, тобто на наступний день після смерті ОСОБА_5 , мати відповідачки ОСОБА_11 здійснила перерахування грошових коштів в сумі 1005,03 грн. на користь ОСОБА_7 , колишньої дружини позивача (Т. 1, а.с. 114-115).

На підтвердження надання позивачем догляду своїй хворій матері, останній долучив до позовної заяви роздруківки здійснених оплат на купівлю підгузків для дорослих у січні, лютому та вересні 2020 року (Т. 1, а.с. 26-28).

26.02.2021 року позивач звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері (Т. 1, а.с. 174).

15.03.2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі ОСОБА_5 до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4 (Т. 1, а.с. 194).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Статтею 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 5, 6 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 337/6000/15-ц, від 4 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц, від 29 червня 2021 року в справі № 750/9209/20-ц.

Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від: 14 листопада 2018 року в справі № 712/4709/15-ц, від 4 березня 2019 року в справі № 321/1573/17-ц, від 17 липня 2019 року в справі № 676/5086/15-ц, від 29 червня 2021 року в справі № 750/9209/20-ц.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позбавлення особи права на спадкування - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У даній справі не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від права на спадкування, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що спадкодавець потребувала допомоги саме від відповідачки, а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами не лише того, що спадкодавець ОСОБА_5 потребувала допомоги саме від відповідачки ОСОБА_4 , а остання, у свою чергу, умисно ухилялась від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення її від права на спадкування, а й взагалі того, що спадкодавиця висловлювала своє бажання отримання від онуки допомоги та зверталась до неї з цього приводу, а також те, що відповідача мала можливість надання постійну допомогу.

Жодної умисної винної поведінки відповідачки під час розгляду справи встановлено не було, а також не підтвердилися доводи позивача про умисне ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_5 і що така допомога потрібна була саме від неї.

Загалом відсутні обставини які б свідчили, що ОСОБА_5 потребувала допомоги саме від відповідачки ОСОБА_4 , з огляду зокрема на те, що позивач та його дружина опікувались матір`ю, створювали їй необхідні побутові умови, дбала про неї та доглядали.

У даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для усунення ОСОБА_4 від спадкування після її бабусі - ОСОБА_5 , оскільки позивач не надав належних, допустимих і достовірних доказів, а, відповідно, суд не встановив факту того, що спадкодавець висловлював прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки - ОСОБА_4 , а вона свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

За обставин не надання позивачем належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідачки, наявності звернень спадкодавця до відповідачки з питань отримання допомоги, ОСОБА_4 не може бути усунута від спадкування за законом після смерті своєї бабусі, оскільки одночасного настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами.

Виключно покази свідків не можуть бути достатніми, належними та достовірними доказами для підтвердження наявності усієї сукупності обставин, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Відсутність доведення належними та допустимими доказами ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували її винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідачки у зв`язку з безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідача, а остання відмовила у наданні такої допомоги, свідчить про необхідність відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України,, ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1224, 1258, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16.05.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа - Дванадцята київська державна нотаріальна контора (м. Київ, вул. Гната Юри, 9).

Суддя -