ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/534/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1135/22 Категорія: Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Василенко Л. І., Нерушак Л. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 38539,60 грн. та в якості відшкодування моральної шкоди 54312,60 грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з вини відповідача сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивача. На відновлювальний ремонт автомобіля позивач витратив 54312,60 грн., але страховиком відповідача йому було відшкодовано лише 15773,00 грн. (страхова виплата). Тому ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача різницю між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт його автомобілю та страховою виплатою, що складає 38539,60 грн.

Також позивач стверджує, що внаслідок події ДТП йому було завдано моральної шкоди, оскільки тривала відсутність автомобіля в користуванн, спричинила йому багато незручностей та душевних хвилювань, обумовила необхідність безоплатної відпустки, створювало психоемоційне пригнічення, створило тривалу зміну усталеного способу життя. Позивач оцінив грошовий еквівалент компенсації, завданої йому моральної шкоди, на рівні розміру вартості відновлювальних робіт в сумі 54312,60 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року, позовні вимоги задоволено частково, та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в якості відшкодування матеріальної шкоди 1 300,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 67 грн. 33 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність висновків в рішенні суду, просив його скасувати в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 54 312 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що наслідки дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу. У зв`язку з відсутністю автомобіля, позивач протягом 5 місяців був змушений витрачати свій час та зусилля щоб потрапити на автобус або інший попутний транспорт з метою прибуття до свого робочого місця в м. Черкаси. У зв`язку з карантинними обмеженнями, рейсові автобуси взагалі не зупинялися ,попутний транспортний засіб зупинявся дуже рідко. Вказане ставало причиною запізнення на роботу та зауважень від начальника ОСОБА_3 , і це було причиною морального переживання, важкістю виконання службових обов`язків, фіксованістю уваги на проблемі ремонту автомобіля.

Також позивач зазначає, що впродовж 5 місяців почував себе незручно, дискомфортно, був змушений пристосуватися до негативних умов існування, тому вважає, що моральна шкода має бути відшкодована в повному обсязі, а саме в розмірі 54 312 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу, а тому в задоволенні клопотання скаржника про виклик допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відмовити.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п. 1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до пп. 1, 2 ч. 6 статті 19 ЦПК України належать справи з ціною позову, що не перевищує 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справи незначної складності.

Враховуючи наведене, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги лише в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення ДТП в сумі 5000,00 грн., суд першої інстанції виходив зі ступеня пошкодження автомобіля, розміру матеріальних збитків, тривалість володіння транспортним засобом понад 14 років, особисті дані позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «Саламандр» про стягнення матеріальної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди рішення суду не оскаржено, тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що 22.03.2021 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі по вул. В. Чорновола, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі - вул. Надпільній, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси 26.03.2021р. у справі №711/1860/21 відповідач визнаний винним у скоєнні даного ДТП /а.с. 19/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шкода Фабіа» була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу обов`язкового страхування №200894731 від 11.08.2020 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза 1 300,00 грн.

Позивач є власником автомобіля «Деу Ланос», д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 18/.

Згідно страхового акту № 032261.03.21/1 від 20.05.2021 ПрАТ «СК «Саламандра» (страховик відповідача) прийняте рішення про здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 15 773,00 грн. на користь позивача в якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю позивача /а.с. 12-13/. Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено, виходячи з вартості відновлювального ремонту в розмірі 23777,89 грн., але на підставі узгодженої із позивачем сумою в розмірі 16073 грн. + 1 000 грн. (вартість послуг евакуатора) 1 300,00 грн. (франшиза).

Згідно рахунку на оплату № С001-41475 від 14.04.2021р. ТОВ «Ньютон авто місто» вартість відновлювального ремонту автомобілю «Деу Ланос», д.р.н. НОМЕР_2 , складає 54312,60 грн. (ремонті роботи 26827,60 грн.; запчастини та паливно-мастильні матеріали 27 855 грн.) /а.с. 14/.

Оскільки фактичні витрати позивача з відновлення стану його автомобілю після ДТП складали 54312,60 грн., а йому страховиком відповідача компенсовано лише 15 773 грн., то позивач вимагав стягнути з відповідача, як із завдавача шкоди, різницю в розмірі 38539,60 грн., а також в якості відшкодування моральної шкоди 54312,60 грн.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином встановлено, що ДТП, в якому було пошкоджено належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль, сталося з вини відповідача ОСОБА_2 , що підтверджено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, і відповідно не підлягає доведенню при розгляді цієї справи, яка стосується цивільно-правових наслідків цих дій.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог матеріальної шкоди в сумі 1300,00 грн. позивачем не оскаржено, а тому апеляційним судом рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається та не надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.

Положеннями статті 23 ЦК України значено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що позивачем тривалість ремонту автомобіля, яка склала 5 місяців, спричинила йому ряд незручностей, відчувалася постійна емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакція замикання тощо.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, з огляду на те, що судом першої інстанції встановлено, що саме протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачеві ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу.

Тому, визначаючи розмір справедливого, розумного, належного та достатнього грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням доводів позивача щодо змісту такої шкоди та обсягу доказів на її підтвердження, а також беручи до уваги обставини справи: ступень пошкодження автомобіля позивача; розмір матеріальних збитків, що відшкодовано страховиком в позасудовому порядку та розмір збитків, що підлягає стягненню з винуватця ДТП; тривалість володіння позивачем пошкодженим автомобілем (понад 14 років); особисті дані позивача (вік, місце проживання, розмір заробітку), колегія суддів дійшла висновку про визначення грошової компенсації за завдану йому моральну шкоду на рівні 5 000,00 грн., яка підлягає компенсації за рахунок відповідача та буде належним і достатнім засобом відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що позивач змушений був витрачати значний час на добирання з с. Худоліївка, Чигиринського району до своєї роботи в м. Черкаси і вказане створювало йому значні незручності, на думку колегії суддів, не є безумовною підставою для визначення у позивача моральних переживань та страждань через вказані незручності.

Крім того, позивачем не надано до суду жодного доказу того, що через його запізнення на роботу керівник робив йому зауваження і вказане було причиною морального переживання, важкістю виконання службових обов`язків.

Отже, вирішуючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. є розумним і справедливим.

Визначаючи вказаний вище розмір моральної шкоди, суд першої інстанції у відповідності до ст. 23 ЦК України вірно врахував характер правопорушення яке суд вважав грубим, глибину фізичних і моральних страждань позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що саме через протиправну поведінку відповідача порушився частково звичний спосіб життя позивача та він вимушений був докладати додаткових зусиль для його організації.

Апеляційний суд зауважує, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: