Справа № 182/3691/21
Провадження № 2-о/0182/59/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.05.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

секретаря Снєгульської В.М.

заявника - ОСОБА_1

представник заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заяви по суті справи

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просить встановити факт належності їй довідки про прийняття громадянства України №419/05 від 28.09.2005 року видану відділом паспортної реєстраційної та міграційної роботи УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 1-3)

В обґрунтування заяви посилається на те, що14.05.2021 року вона звернулась до Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби України для отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон. При перевірці її заяви та наданих документів їй повідомили, що згідно Указу Президента України від 12.09.2005 року №1253/2005 Про прийняття до громадянство її ім`я вказане « ОСОБА_3 », а не так як у паспорті « ОСОБА_3 ». Посадові особи їй порекомендували усунути розбіжності в паспорті відповідно до Указу Президента. Вона зверталась до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, нажаль в усуненні розбіжності було відмовлено. Зазначені розбіжності в документах позбавляють її можливості отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Таким чином, вона вимушена звернутись із цією заявою до суду.

Представник заінтересованої особи письмових пояснень суду не надавав.

Процесуальні дії у справі.

З 08.06.2021 року справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_4 .

Ухвалою від 14.06.2021 року суддею Рибаковою В.В. справу прийнято до розгляду в порядку окремого провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 86/0/15-23 від 21.02.2023 року суддю Рибакову В.В.. було звільнено з посади у зв`язку з поданням нею заяви про відставку.

Оскільки справу не було розглянуто, то на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Нікопольського міськрайонного суду від 06.03.2023 року справу передано судді Багровій А.Г.

07.03.2023 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що не бажає усувати розбіжності в паспорті, де зазначено « ОСОБА_3 », оскільки їй потім треба переробляти багато документів, тому вважає, що саме встановлення факту належності довідки буде відновлено її права.

Представник заінтересованої особи поклався на розсуд суду.

Судом встановлено.

04.06.2004 року ОСОБА_5 звернулась до Нікопольського МВ УМВС України в Дніпропетровській області із заявою про прийняття до громадянства України.

У заяві ОСОБА_5 власноруч вказала прізвище, ім`я та по-батькові: ОСОБА_1 .

12.09.2005 року згідно Указу Президента України №1253/2005 Остра Н. була прийнята до громадянства України, як « ОСОБА_1 » та 28.09.2005 року отримала довідку №419/05 про реєстрацію особи громадянином України, де зазначено ім`я « ОСОБА_3 »(а.с.21,32,33).

На підставі виданої довідки заявниця отримала паспорт громадянина України НОМЕР_1 в якому зазначено ПІБ власника паспорту як « ОСОБА_1 »(а.с.5-6).

Тобто, посадовими особами територіального підрозділу Державної міграційної служби при видачі паспорту громадянина України було допущено помилку.

Головне Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області на заяву ОСОБА_6 надало письмову відповідь від 22.06.2021 року (а.с.21), в якій роз`яснено про право заявниці звернутись до територіального підрозділу міграційної служби за місцем мешкання для отримання паспорта громадянина України згідно даних Указу Президента України.

Отже, при встановленні розбіжностей у записах паспорт підлягає обміну. У даній ситуації потрібно звернутися до органу, який видав паспорт, а саме, до територіального підрозділу Державної міграційної служби. Необхідно у письмовій формі подати заяву, описавши проблему та вказуючи вимогу виправити помилку, допущену співробітниками даної установи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно узагальнення Верховного Суду України від 19.06.2013 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, згідно норм чинного процесуального законодавства, для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Суд виходить з вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України за якою доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заявницею не подано суду доказів того, що установа, яка видала паспорт, не може внести до нього відповідні виправлення та усунути розбіжності шляхом обміну паспорту та приведення документів у відповідність до Указу Президента України. При цьому суд зазначає, що у цих справах суд встановлює саме факт належності особі правовстановлюючих документів, а не право, яке ними посвідчено.

У зв`язку із наведеним, враховуючи формулювання вимог заяви, їх обґрунтування та подані письмові докази, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявниця, у даному випадку судом не може бути встановлений, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 4,76-81,293,294, 263-265, 273, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення складено 09.05.2023 року.

Дані про учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Головне управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України, , зареєстроване місце знаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Липинського, буд.7.

Суддя: А. Г. Багрова