КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/8376/21 Головуючий у суді І інстанції Савицький О.А.
Провадження № 22-з/824/469/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(д о д а т к о в а)

27 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»(далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року заяву задоволено частково.

Замінено стягувача у виконавчих листах, виданих Шевченківським районним судом м. Києва у цивільній справі № 2-9521/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням в частині заміни стягувача у виконавчих листах, боржник ОСОБА_1 через представника - адвоката Іванченко А.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог заяви про заміну стягувача у виконавчих листах відмовити, а також стягнути із заявника судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року в частині задоволених вимог про заміну стягувача у виконавчих листах скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 496,20 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

24 березня 2023 року представник боржника - адвокат Іванченко А.В. надіслала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування заяви зазначила, що у судовому засіданні 23 лютого 2023 року нею було заявлено про те, що відповідні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Остаточний розмір витрат на правову допомогу, які боржник має сплатити адвокату згідно досягнутих домовленостей та підписаним актом наданих послуг, становить 25 000,00 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню із заявника, оскільки його заява про заміну стягувача у виконавчих листах залишена без задоволення.

3 квітня 2023 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надіслало до апеляційного суду заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу та просило зменшити розмір заявлених представником боржника судових витрат, посилаючись на те, що зазначена у заяві про ухвалення додаткового рішення сума витрат на правову допомогу є значно завищеною та неспівмірною зі складністю цієї справи, яка стосується процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, а також не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, які були реально необхідні для захисту інтересів боржника в суді апеляційної інстанції.

Учасники справи та їх представники у призначене судове засідання суду апеляційної інстанціїне з`явилися, про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином, а представник боржника - адвокат Іванченко А.В. надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи тавимоги заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, оцінивши доводи заперечень відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заяву слід частково задовольнити з таких підстав.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 270 ЦПК України, встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року в частині заміни стягувача у виконавчих листах представник ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.В. навела попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які боржник очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, розмір яких складає 10 000,00 грн. Вказала, що докази на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги боржнику будуть надані додатково, а цей розрахунок є орієнтовним і може бути кореговано (а.с. 129 зворот).

До апеляційної скарги представник боржника додала: договір про надання правничої допомоги від 25 листопада 2021 року, укладений між адвокатом Іванченко А.В. та Лісановським О.А.; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1074696 від 2 серпня 2022 року, в тому числі у Київському апеляційному суді; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5149 від 30 серпня 2018 року (а.с. 131-134).

В судовому засіданні 23 лютого 2023 рокудо закінчення судових дебатів представник боржника зробила заяву, що докази на підтвердження розміру понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 141 ЦПК України (а.с. 195, 196).

На час вирішення справи по суті пред`явлених вимог у суді апеляційної інстанції стороною боржника ще не були остаточно визначені понесені судові витрати на правничу допомогу, відповідні докази на підтвердження розміру витрат, які ОСОБА_1 має сплатити за надані адвокатом послуги (виконані роботи) в судовому засіданні 23 лютого 2023 рокунадано не було, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну допомогу адвоката подана після ухвалення судового рішення, а саме 24 березня 2023 року, відтак питання про витрати на правничу допомогу не входило в предмет розгляду в суді на час вирішення справи по суті і сторони не були обізнані про остаточний обсяг та розмір таких вимог.

Отже, до процесуальних відносин, які склалися між сторонами, підлягає застосуванню також положення статті 246 ЦПК України, якими встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник боржника - адвокат Іванченко А.В. просила стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, надавши додаткову угоду № 1 до договорупро надання правової допомоги від 25 листопада 2021 року та акт надання правової допомоги від 23 березня 2023 року у справі № 761/8376/21 (а.с. 206-208).

Відповідно до частини першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За приписами частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша, третя статті 134 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що стороною ОСОБА_1 дотримано порядок надання доказів щодо витрат на правову допомогу після прийнятого судом апеляційної інстанції судового рішення від 23 березня 2023 року про задоволення апеляційного скарги останнього, скасування ухвали суду першої інстанції від 28 січня 2022 року в частині задоволених вимог про заміну стягувача у виконавчих листах та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», колегія суддів вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених боржником у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 встановлено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 3 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У додатковій постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21) зазначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18.

При цьому саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 5.1 договору про надання правничої допомоги від 25 листопада 2021 року за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, сума якого узгоджується за згодою сторін та підтверджується актами виконаних робіт.

У пункті 3 додаткової угоди № 1 до цього договору від 25 листопада 2021 року клієнтом та адвокатом погоджено вартість юридичних послуг (гонорару), а саме: 2 000,00 грн за одну сторінку підготовки (складання) будь-якого процесуального документа, в тому числі апеляційної скарги; 2 000,00 грн за участь адвоката в одному судовому засіданні у справі; 2 000,00 грн за одну годину консультації клієнта, вивчення наданих документів, судової практики, визначення та погодження правової позиції у справі; 2 000,00 грн за одну годину ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні суду.

Згідно із пунктами 4, 5 додаткової угоди № 1 оплата послуг з представництва інтересів у суді сплачується протягом тридцяти днів з дня набрання судового рішення (постанови) законної сили. Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом готівкою з видачею квитанції про сплату або у безготівковій формі на рахунок адвоката, зазначеного у реквізитах даної угоди.

Правова допомога вважається наданою після підписання акту надання правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (пункт 8.1 додаткової угоди).

В акті виконаних робіт від 23 березня 2023 року, підписаному адвокатом Іванченко А.В. та Лісановським О.А., визначено, що в період з 2 серпня 2022 року по 23 березня 2023 року у справі № 761/8376/21 представник виконав наступні послуги:

складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 6 грудня 2022 року - одна сторінка вартістю 2 000,00 грн;

складання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року - шість сторінок вартістю 12 000,00 грн;

складання письмових пояснень від 21 грудня 2022 року - три сторінки вартістю 6 000,00 грн;

попереднє консультування клієнта, вивчення наданих клієнтом документів, вивчення судової практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі - одна година вартістю 2 000,00 грн;

ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні Київського апеляційного суду - 1/2 години вартістю 1 000,00 грн;

участь адвоката у судовому засіданні ОСОБА_3 від 23 березня 2023 року - одна година вартістю 2 000,00 грн, а всього на суму 25 000,00 грн.

Зважаючи на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази та досягнуті домовленості між боржником та його представником в розрізі вимог статей 89, 137, 141 ЦПК України, колегія суддів вважає доведеним факт понесення ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції за його апеляційною скаргою.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними та частково погоджується із доводами заперечень заявника щодо відшкодування витрат на правничу допомогу про неспівмірність заявленої представником боржника суми витрат на правовому допомогу у загальному розмірі 25 000,00 грн.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Також, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 1 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Проаналізувавши вид, вартість, обсяг і перелік наданих адвокатом Іванченко А.В. боржнику юридичних послуг та виконаних робіт, зважаючи на складність справи та зміст опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на підготовку процесуальних документів у справі та прийняття участі у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу при перегляді справи в апеляційному порядку у розмірі 25 000,00 грн є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести ОСОБА_1 у даній справі.

Так, попереднє консультування клієнта, вивчення наданих клієнтом документів і судового практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі мають організаційний характер, є складовими підготовки апеляційної скарги та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру під час апеляційного провадження у справі, а останній надавав адвокату додаткові документи, а тому такі витрати не підлягають компенсації.

Ознайомлення з матеріалами справи у Київському апеляційному суді 19 грудня 2022 року не було необхідною процесуальною дією для ОСОБА_1 , оскільки він через уповноваженого представника - адвоката Іванченко А.В. приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та 14 вересня 2022 року ознайомлювався з матеріалами справи перед подачею апеляційної скарги, відзив на яку з додатками надсилався заявником на його адресу, тому такі витрати не відповідають критерію їх необхідності та не підлягають відшкодуванню.

При цьому, вартість послуги зі складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 6 грудня 2022 року на суму 2 000,00 грн з огляду на її зміст та подання засобами електронного зв`язку є завищеним та не відповідає критерію розумності розміру таких витрат.

Колегія суддів погоджується з доводами ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про те, що подання письмових пояснень на відзив на апеляційну скаргу не передбачено процесуальним законом, зокрема главою 1 «Апеляційне провадження» ЦПК України, як обов`язкова та необхідна дія сторони на стадії перегляду ухвали суду першої інстанції, такі пояснення суд апеляційної інстанції не визнавав необхідним для боржника подавати та не брав їх до уваги під час ухвалення рішення, а з огляду на участь представника боржника у судовому розгляді справи 23 березня 2023 року пояснення на відзив були надані безпосередньо у судовому засіданні.

Тобто, надання адвокатом письмових та усних пояснень за своєю суттю є послугами, що фактично дублюються, складовими одного завдання, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті в повному обсязі.

Витрати в сумі 12 000,00 грн за складання апеляційної скарги на шести сторінках з оскарження ухвали суду першої інстанції в частині задоволених вимог про заміну стягувача у виконавчих листах є також завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить критеріями розумності і співрозмірності таких витрат, складності справи та витраченому адвокатом часу на підготовку скарги.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга у даній справі подана на ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена за результатами розгляду заяви, що відноситься до процесуального питання, пов`язаного із виконанням судового рішення, і не відноситься до категорії справ значної складності, які потребують самостійного напрацювання представником окремого правового висновку та наведення нових обставин, які мають значення для справи, а обсяг документів у справі є незначним. За своїм змістом апеляційна скарга містить лише цитування висновків районного суду та правових позицій Верховного Суду, а саме постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс21) щодо заміни сторони виконавчого провадження.

На думку колегії суддів, ураховуючи складність справи та зміст наведених аргументів представника боржника, дві години є достатнім часом для виконання такої роботи адвокатом на двох сторінках апеляційної скарги, що відповідно становить 4 000,00 грн винагороди (2 000,00 грн * 2 год/сторінки).

Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку і категорії справи, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; складності спірного питання та значенням справи для сторони, а також урахувавши подані заперечення заявника щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В. про ухвалення додаткового рішеннята стягнення із ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн (4 000,00 грн за підготовку апеляційної скарги та 2 000,00 грн за участь у судовому засіданні) судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а в стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, при цьому не порушуватиме права боржника на отримання коштів, які він був змушений реально затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді апеляційної інстанції, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки під час прийняття Київським апеляційним судом постанови від 23 березня 2023 року про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року в частині задоволених вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог не було вирішено питання про судові витрати боржника на професійну правничу допомогу, а заява представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування за рахунок ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції,подана з дотриманням вимог, встановлених частиною восьмою статті 141 ЦПК України та є частково обґрунтованою, то наявні правові підстави для прийняття додаткової постанови у цій справі.

Керуючись статтями 2, 15, 133, 134, 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання додаткове судове рішення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн (шість тисяч гривень) в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко