ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13953/22

Провадження № 22-ц/4820/724/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.

за участю: апелянта ОСОБА_1 , її представника адвоката Кучерявого О.В.,

представника відповідача Багінської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року (суддя Козак О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хмельницького університету управління та права імені Л.Юзькова про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 01 вересня 2019 року вона працювала в Хмельницькому університеті управління та права імені Л.Юзькова на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права за основним місцем роботи на повну ставку, а також з 15 квітня 2019 року на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури на 0,5 ставки на умовах сумісництва.

17 вересня 2021 року вона отримала множинні переломи гомілки, в зв`язку з чим 27 вересня 2021 року їй було проведено операцію шляхом хірургічного втручання. 12 січня 2022 року рішенням медико-соціальної експертної комісії лікування їй було продовжене на невизначений період. Лікування наслідків перелому гомілки в неї тривало до 09 травня 2022 року в Чемеровецькій багатопрофільній районній лікарні. Як ускладнення від отриманого перелому в неї виникло урологічне захворювання, яке вона доліковувала та оперувала в Хмельницькій обласній лікарні з 10 по 27 травня 2022 року. Кожного разу при продовженні лікування їй, як застрахованій особі, відкривався електронний листок непрацездатності та передавався до її роботодавця.

26 травня 2022 року вона дізналася, що її звільнено з роботи ще 23 лютого 2022 року за п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає звільнення її з роботи незаконним.

Факту відсутності на роботі більш як чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності вона не заперечує. Однак, звільнення її за п.5 ч.1 ст.40 КЗпП відбулося без згоди первинної профспілкової організації, членом якої вона є.

Крім того, звільнення її з посади завідувача відділу аспірантури та докторантури, яку займала за сумісництвом, вважає таким, що прямо порушує вимоги ст. 43-1 КЗпП України.

Про звільнення ОСОБА_1 дізналася лише 26 травня 2022 року, хоча всі шляхи комунікації з нею для роботодавця були доступні. З наказом про звільнення вона ознайомилася лише 10 червня 2022 року. На розрахунковому листі, який вона отримала у цей же день, не було візи відповідальної посадової особи, яка його готувала, а зі зробленого аналізу сум можна зробити висновок, що нараховані вони не правильно. По викладацькій роботі, згідно вимог ст. 83 КЗпП України, повинно бути оплачено 56 днів компенсації за невикористану відпустку, а не 34, як вказано у розрахунковому листі.

Крім того, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, в день звільнення їй не було проведено виплату всіх належних сум, оскільки, згідно розрахункового листа, за Університетом залишився борг в сумі 8594,03 грн.

Окрім вищезазначеного, Хмельницьким університетом управління та права імені Л.Юзькова не було подано до Фонду соціального страхування заяв-розрахунків щодо оплати листів непрацездатності в період з 24 лютого по 27 травня 2022 року. Згідно запиту інформації до Хмельницького міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, останнім поданим та профінансованим є лист непрацездатності № 100512-1 з 04 по 23 лютого 2022 року.

Окрім того, враховуючи те, що в період війни вона залишилася після двох перенесених операцій без засобів для існування, оскільки робота в Хмельницькому університеті управління та права імені Л.Юзькова була єдиним джерелом доходу, маючи на утриманні малолітню дитину віком 10 років, вона зазнала значних моральних страждань, що змусило її прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, розмір моральної шкоди вона оцінює у 20 тисяч гривень.

17.08.2022 року позивач подала до суду заяву по збільшення позовних вимог, в якій зазначила, оскільки її страховий випадок не є завершеним, а подача заяв-розрахунків на фінансування до робочого органу фонду припинилася, то зазначене свідчить про те, що роботодавцем грубо порушено вимоги чинного законодавства щодо її соціального захисту, а саме щодо обов`язку інформувати Фонд соціального страхування про продовження її лікування з 24.02.2022 р., що, як наслідок, призвело до недоотримання нею, як застрахованою особою, належних сум соціальних виплат. Відповідач зобов`язаний був подати заяви-розрахунки на оплату лікарняних за посадою викладача з 24.02.2022 р. по 27.05.2022 р., а за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури - з 23 по 27 травня 2022 року.

Крім наведеного, при розрахунку виплат при звільненні позивачки неправильно обраховані кількість днів невикористаних відпусток.

Тривалість щорічної основної відпустки за посадою завідувача аспірантури, яку вона виконувала за сумісництвом на 0,5 ставки, повинна становити 56 днів.

На посаду завідувача відділу аспірантури та докторантури її було призначено з 15 квітня 2019 року наказом ХУУП від 12.04.2019 № 128-к. За весь час перебування на посаді відповідними наказами по університету їй щорічно надавалася відпустка за вказаною посадою тривалістю 28 календарних днів.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що за час її роботи на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури нею не були у повній мірі використані належні їй дні основної відпустки за 2019-2021 роки загальною тривалістю 56 днів - за період з 15 квітня 2019 р. по 14 квітня 2020р. - за період з 15 квітня 2020 р. по 14 квітня 2021 р.

За період 2021-2022 роки нею не використано жодного дня відпустки за посадою доцента кафедри теорії та історії держави і права, а за посадою завідувача відділу аспірантури, зважаючи на наявність невикористаної відпустки за 2019-2020 роки загальною тривалістю 56 днів, а також факт наявності стажу роботи в установі більше 10 місяців, вважає, що під час здійснення розрахунку при звільненні відповідач повинен був нарахувати компенсацію за невикористанні дні відпустки тривалістю 56 днів за посадою доцента кафедри теорії та історії держави і права та тривалістю 112 днів за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури, а не пропорційно відпрацьованому часу, як це було здійснено відповідачем.

У зв`язку з цим позивачка, збільшивши позовні вимоги, просила суд поновити її на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова; стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 20 тисяч гривень; зобов`язати відповідача подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок компенсації за невикористані відпустки за посадами доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури відповідно до повної їх тривалості.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність ОСОБА_1 на роботі в період з 17 вересня 2021 року по 23 лютого 2022 року внаслідок своєї тимчасової непрацездатності, тобто більше чотирьох місяців підряд, є законною підставою для розірвання трудового договору працедавцем та звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту 5 частини 1 статті 40 КЗпП України. Профспілковим комітетом Хмельницького університету управління та права імені Л.Юзькова було погоджено розірвання трудового договору ОСОБА_1 з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України, із доцентом кафедри теорії та історії держави і права, завідувачем відділу аспірантури і докторантури. Оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог, що пов`язані з незаконністю звільнення, а в ході судового розгляду не встановлено підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні таких вимог.

Позивач в день звільнення не працювала, належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлення відповідачу вимоги про розрахунок суду не надала. Не надано суду і доказів, на підтвердження непроведення з позивачем розрахунку на день звернення до суду.

Згідно розрахункових листків за березень-травень 2022 року вбачається, що 8594,01 грн. становить борг за Фондом соціального страхування, а не роботодавця.

До робочого органу Фонду соціального страхування України страхувальником ХУУП імені Л.Юзькова подані заяви-розрахунки за лікарняними ОСОБА_1 було прийнято та профінансовано. Електронний лікарняний лист № 100512-1 з 04.02.2022р. по 23.02.2022 є останнім поданим лікарняним.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення відповідача (роботодавця) про продовження її тимчасової непрацездатності після звільнення 23.02.2022 року, та подання роботодавцю документів (наявність їх у роботодавця) для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, та, відповідно, виникнення у відповідача обов`язку подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності.

Таким чином, ОСОБА_1 не доведено порушення саме діями відповідача її прав на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності після звільнення 23.02.2022.

Щодо вимог позивачки про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок компенсації за невикористані відпустки за посадами доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури відповідно до повної їх тривалості суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно надавалась ОСОБА_1 щорічна основна відпустка за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури тривалістю 28 днів.

З досліджених у судовому засіданні наказів про відпустки вбачається, що позивачка повністю використала щорічні основні відпустки за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури за 2019-2022 роки, не використано позивачем 4 календарних днів щорічної основної відпустки на посаді доцента кафедри за період 2018-2020 р.р. та за період з 05.09.2021 р. по день звільнення. Відповідачем проведено нарахування компенсації позивачу за 34 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки на посаді доцента кафедри пропорційно до відпрацьованого нею часу, враховуючи, що нею відпрацьовано за період 2021-2022 рр. менше 10 місяців.

Оскільки не встановлено порушення трудових прав позивачки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, який задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано положення міжнародного законодавства щодо законності підстав звільнення та права працівника бути попередженим про заплановане звільнення з роботи. Апелянт зазначає, що серед документів, поданих відповідачем, відсутні докази того, що ОСОБА_1 була попереджена про заплановане звільнення з роботи.

Крім того, судом першої інстанції при вивченні та оцінці наданих доказів не враховано достатність і наявність повноважень окремих посадових осіб щодо підписання кадрових наказів. Так, накази про звільнення ОСОБА_1 з посад завідувача відділу аспірантури та докторантури та доцента кафедри теорії та історії держави і права були видані проректором з економічної та адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 . Однак, представником відповідача не було надано доказів, які б підтверджували відсутність на робочому місці 23.02.2022 ректора ОСОБА_3 та першої проректорки ОСОБА_4 . Тому наявність повноважень проректора з економічної та адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 на підписання кадрових наказів 23.02.2022 не підтверджено.

Посилаючись на судову практику ОСОБА_1 зазначає, що звільнення працівника на підставі п. 5 ч.1 ст. 40 КЗпП України допускається тільки в тому разі, коли роботодавець має вагомі пояснення стосовно того, що виробнича ситуація вимагає прийняття на цю посаду високопродуктивного кваліфікованого працівника, без якого виробництво обійтись не може, розподілити функції хворого працівника між іншими працівниками неможливо, а також немає можливості прийняти на цю посаду іншого працівника з такою ж кваліфікацією за строковим договором відповідно до п. 3 ст. 23 КЗпП України.

Проте, жодних доказів прийняття на роботу нового працівника надано суду не було. Навпаки, з поданих відповідачем доказів (розклад занять, службові записки) вбачається, що обов`язки ОСОБА_1 були саме перерозподілені на тимчасовій основі між іншими штатними працівниками, що підтверджується, зокрема, наказом №675 від 26.11.2021 «Про прийняття на роботу ОСОБА_5 на період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 » і службовими записками ОСОБА_6 від 22.02.2022 та ОСОБА_7 від 22 та 23 лютого 2022 року.

Відповідачем до службової записки не надано схваленого індивідуального плану роботи ОСОБА_1 на 2021-2022 навчальний рік на підтвердження обсягу годин навантаження, про яке вказує ОСОБА_7 , тому зазначений обсяг навантаження, зазначений ним, є значно перебільшеним. Під час судового розгляду справи це наголошувалось, однак судом не було взято до уваги.

Крім того, судом не було враховано, що після звільнення ОСОБА_1 з посади доцента вказана посада набула статусу вакантної, а тому на вказану посаду мав би бути оголошений конкурс. Однак, навіть враховуючи, що обсяг роботи на займаній ОСОБА_1 посаді був настільки великий, як вказано у службовій записці ОСОБА_6 , то доцільно було б взяти на цю вакантну посаду висококваліфікованого працівника, чого відповідачем зроблено не було.

Суд не врахував, що відповідачем не було вжито всіх заходів, щоб повідомити позивачку про звільнення з роботи, що свідчить про особисту зацікавленість у звільненні ОСОБА_1 з боку окремих посадових осіб університету.

В апеляційній скарзі також зазначено, що необґрунтованими та безпідставними є твердження суду про те, що після 23.02.2022 ОСОБА_1 повинна була інформувати відповідача про продовження лікування. Як зазначає апелянт, всі листи непрацездатності надходили відповідачу в особистий електронний кабінет страхувальника на веб-порталі Пенсійного фонду України.

Відповідач мав право провести оплату лікарняного листа, який закінчувався 23.02.2022, не раніше 02.03.2022, оскільки саме тоді лист непрацездатності набув статусу «готовий до сплати». Тому в особистому електронному кабінеті працівника відповідач бачив наступний електронний листок непрацездатності з 24.02.2022, і, відповідно, знав про продовження лікування ОСОБА_1 . За таких обставин відповідач не може посилатись на те, що йому не було відомо про продовження лікування працівника після його звільнення.

Апелянт зазначає також, що у довідці поліції про результати перевірки матеріалів, що надійшли з Управління Держпраці в Хмельницькій області від 21.07.2022 зазначено, що відповідач вказує причину неподання заяв-розрахунків по оплаті листів непрацездатності - відсторонення від посади та домашній арешт, що явно суперечить висновкам суду про необізнаність відповідача про продовження лікування.

Крім того, оскільки страховий випадок на день звільнення не був завершеним, то й відповідно і виплати по ньому мали здійснюватись до його завершення. Суд не надав правильної оцінки чинним нормам у сфері соціального захисту застрахованої особи, оскільки зі змісту ст. ст. 116-117 КЗпП України виникає обов`язок у відповідача забезпечити проведення страхових виплат протягом всієї тривалості страхового випадку. Тому відповідач зобов`язаний подати заяви-розрахунки на оплати електронних листів непрацездатності в період з 23.02.2022 по 04.05.2022.

При визначенні тривалості відпустки позивачки судом також не взято до уваги, що ЗУ «Про відпустки» і постанова КМУ від 14.04.1997 року №346 «Про затвердження порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин, підрозділів, інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам» мають вищу юридичну силу, ніж посадова інструкція завідувача відділу аспірантури та докторантури (зі змістом якої позивач не була ознайомлена). Крім того, даною посадовою інструкцією не встановлена кількість днів відпустки для завідувача відділу аспірантури та докторантури тривалістю у 28 днів.

Судом невірно розтлумачена норма абз. 2 п. 6 Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти. В даній нормі немає прямої вказівки на те, що термін 10 місяців має рахуватися за кожний навчальний рік окремо, як про це зазначено судом у рішенні, а тому слід враховувати загальний стаж роботи в навчальному закладі на посаді, яка дає право на відпустку такої тривалості.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницький університет управління та права імені Леоніда Юзькова просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року залишити без змін. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Кучерявий О.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача Багінська О.О. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 01.09.2019 року між Хмельницьким університетом управління та права імені Леоніда Юзькова та ОСОБА_1 було укладено Контракт №298 з доцентом кафедри, згідно якого ОСОБА_1 було призначено на посаду доцента кафедри теорії та історії держави і права Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року (т. 1 а. с. 35-39).

Згідно п.6.1 Контракту він може бути припинений або розірваний з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами самого контракту, зокрема підставою для розірвання контракту є: ініціатива Університету до закінчення строку дії контракту на умовах, передбачених законодавством (статті 40, 41 Кодексу законів про працю України).

Пунктом 4.4. Контракту сторони передбачили, що Доценту кафедри надається основна щорічна оплачувана відпустка тривалістю 56 календарних днів. Під час надання щорічної оплачуваної відпустки виплачується матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі одного посадового окладу.

Також наказом ректора Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №128-к від 12.04.2019 року ОСОБА_1 було переведено з 15 квітня 2019 року з посади фахівця другої категорії відділу аспірантури та докторантури на посаду завідувача відділу аспірантури та докторантури, на умовах сумісництва, за десятим тарифним розрядом та встановлено неповний робочий день (4 години) із розрахунку 0,5 ставки завідувача відділу, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, доплатою за науковий ступінь кандидат наук у розмірі 15% від половини посадового окладу та надбавкою за вислугу років у розмірі 10% від половини посадового окладу (т. 1 а. с. 95).

Згідно витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності, виданого Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 17.09.2021 року по 27.05.2022 року. Перебування позивача на лікарняному також підтверджується Табелями обліку робочого часу працівників відділу аспірантури та докторантури, кафедри теорії та історії держави і права за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року включно (т. 1 а. с. 11-16).

21.02.2022 року проректором з наукової роботи ОСОБА_10 було подано службову записку Першому проректору Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про розгляд питання звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача відділу аспірантури та докторантури на підставі п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України (нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності), у зв`язку з необхідністю забезпечення ефективної роботи даного відділу, враховуючи великий обсяг роботи відділу та оскільки ОСОБА_5 , яка з 29.11.2021 року виконувала обов`язки ОСОБА_1 , 18.02.2022 року написала заяву про звільнення з вказаної посади (т. 1 а. с. 40).

22.02.2022 року ОСОБА_11 було подано службову записку Першому проректору Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про розгляд питання можливості звільнення доценти кафедри теорії та історії держави і права ОСОБА_1 на підставі п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України та прийняття на кафедру нового працівника, на якого можна перерозподілили навчальне, методичне та організаційне навантаження ОСОБА_1 , а також навантаження, яке було заплановане для професорки кафедри ОСОБА_12 (повна ставка), та асистента кафедри ОСОБА_13 (0,25 ставки), які були звільнені у грудні 2021 року та січні 2022 року за власним бажанням (т. 1 а. с. 41).

Наказом проректора з економічної та адміністративно-господарської роботи Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №60-к від 23.02.2022 року відповідно до п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_1 було звільнено з 23.02.2022 року від займаної посади доцента кафедри теорії та історії держави і права, у зв`язку із нез`явленням на роботі протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Наказано бухгалтерії університету провести повний розрахунок з ОСОБА_1 , у тому числі виплатити компенсацію за 34 календарних дні невикористаної щорічної відпустки (т. 1 а. с. 7).

Наказом проректора з економічної та адміністративно-господарської роботи Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №61-к від 23.02.2022 року відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України ОСОБА_1 було звільнено з 23.02.2022 року від займаної посади завідувача відділу аспірантури і докторантури, яку вона займає на 0,5 ставки, на умовах сумісництва, у зв`язку із нез`явленням на роботі протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Наказано бухгалтерії університету провести повний розрахунок з ОСОБА_1 , у тому числі виплатити компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки (т. 1 а. с. 8).

Відповідно до Витягу з протоколу №16 засідання профспілкового комітету Хмельницького університету управління та права від 07.09.2022 року профспілковим комітетом було погоджено розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.5 ст.40 КЗпП України, із доцентом кафедри теорії та історії держави і права, завідувачем відділу аспірантури і докторантури ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 174).

При цьому ОСОБА_1 подала заяву від 06.09.2022 року про надання згоди на проведення засідання Профспілкового комітету без її участі (т. 1 а. с. 123-124).

Відповідно до листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 20.06.2022 року № 469-02 ОСОБА_1 повідомлено, що до робочого органу Фонду страхувальником ХУУП ім.Л.Юзькова подані заяви розрахунки за її лікарняними було прийнято та профінансовано. Електронний лікарняний лист № 100512-1 з 04.02.2022р. по 23.02.2022 є останнім поданим лікарняним (т. 1 а. с. 19).

Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 05.10.2022р. № 1287-09 термін тимчасової непрацездатності з 17.09.2021 завершився 04.05.2022 і є одним страховим випадком. ЛН на даний період видані обґрунтовано. ЛН №186684-1 необґрунтовано продовжений з 05.05. по 09.05.2022. Термін тимчасової непрацездатності з 10.05 по 27.05.2022 є новим страховим випадком, тому ЛН з 10.05.2022 є первинним та виданий обґрунтовано (т. 1 а. с. 188-189).

З розрахункових листків за березень-травень 2022 року вбачається, що 8594,01 грн. становить борг за Фондом соціального страхування, а не роботодавця (т. 1 а. с. 42).

Згідно розрахункового листка за лютий 2022 року ОСОБА_1 при звільненні нараховано 21648,38 грн., в т.ч. компенсацію за невикористані 34 дні та 15 днів відпустки (т. 1 а. с. 9).

Щодо вимог позивачки про поновлення на стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 5 частиною першою статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що підставою звільнення може бути тільки безперервна непрацездатність більше чотирьох місяців. Сумарний облік часу відсутності працівника не допускається. Вихід на роботу хоча б на один день перериває перебіг чотиримісячного строку. Звільняти за пунктом 5 частини 1 статті 40 КЗпП України можна за умови, що у роботодавця була виробнича необхідність у такому звільненні. Роботодавець має право звільняти працівника тільки в період його хвороби, а не тоді, коли він одужав і вийшов на роботу. Не можна звільнити працівника, якщо він уже одужав і став до виконання своїх трудових обов`язків, незважаючи на те, що тимчасова непрацездатність до цього продовжувалася понад чотири місяці.

Згідно вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 5 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної організації (профспілкового представника) допускається, якщо первинна профспілкова організація відсутня. Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП (322-08). Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Положенням ст.116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів закладів освіти, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що звільнення позивачки проведено без порушення вимог закону, оскільки встановлено що позивачка була відсутня на роботі внаслідок тимчасом непрацездатності за період з 17 вересня 2021 року по 23 лютого 2022 року, що більше ніж чотири місяці підряд, звільнення проведено за згодою профспілкового органу, та уповноваженою особою.

Повноваження проректора з економічної та адміністративної-господарської роботи ОСОБА_2 визначені посадовою інструкцією, відповідно до п.2.1.27 проректор зобов`язаний виконувати обов`язки ректора Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова на період тимчасової відсутності ректора та першого проректора університету.

Твердження позивачки щодо незаконності її звільнення у зв`язку з порушенням процедури звільнення, а саме за положеннями міжнародного законодавства про право працівника бути попередженим про заплановане звільнення є безпідставними.

У відповідності до статті 8 Конвенції МОП «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» (далі - Конвенція) у випадках коли припинення трудових відносин було санкціоновано компетентним органом, параграф 1 цієї статті може застосовуватися з урахуванням національних законодавства та практики. У відповідності до положень п.5 ч.1 статті 40 КЗПП України підставою для звільнення не є сама по собі тимчасова непрацездатність, а тривалість такої непрацездатності протягом більш ніж 4 місяців поспіль, та за згодою профспілкової організації.

Як вбачається із матеріалів справи при звільненні з позивачкою було проведено повний розрахунок, в тому числі виплачено компенсацію за невикористанні дні відпусток як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом. З розрахункових листків за березень-травень 2022 року вбачається, що 8594,01 грн. становить борг за Фондом соціального страхування по фінансування виплати тимчасової непрацездатності, а не роботодавця.

Правильним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки така вимога є похідною від вимоги про поновлення на роботі. При відмові у поновленні на роботі підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Згідно з частиною першою статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Спричинення моральної шкоди позивачка обґрунтовувала незаконним її звільненням з роботи, проте оскільки суд дійшов висновку про відсутність порушення закону при звільненні позивачки, тобто судом не встановлено порушення трудових прав позивачки при звільненні, підстави для відшкодування моральної шкоди у зв`язку із зазначеним відсутні.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок компенсації за невикористані відпустки за посадами доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури відповідно до повної їх тривалості

Відповідно до п.6 Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. №346, у разі звільнення керівних, педагогічних, наукових і науково-педагогічних працівників закладів освіти та навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічної основної відпустки з розрахунку повної її тривалості, а особам, які до звільнення пропрацювали менш як 10 місяців, - пропорційно до відпрацьованого ними часу (з розрахунку тривалості щорічної основної відпустки за кожний відпрацьований місяць 5,6; 4,2 і 2,8 календарних дня за тривалості щорічної основної відпустки відповідно 56, 42 і 28 календарних днів).

Згідно п.3.20. Колективного договору трудового колективу та адміністрації Хмельницького університету управління та права ім.Л. Юзькова, тривалість щорічної основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів (т. 1 а. с. 141-159).

Згідно Додатку 2 до Колективного договору, передбачено тривалість відпустки (т. 1 а. с. 161-162):

- 28 днів - ректор, директор, завідувач, директор (завідувач) філіалу, проректор (заступник директора), вчений секретар, декан факультету, завідувач: відділення, аспірантури (інтернатури, ординатури), докторантури, виробничої практики, що не виконують педагогічної роботи в цьому вищому навчальному закладі, закладі післядипломної освіти.

- 56 днів ректор, директор, завідувач, директор (завідувач) філіалу; проректор (заступник директора), діяльність якого безпосередньо пов`язана з навчально-виховним або науковим процесом; вчений секретар, декан факультету, завідувач відділення, аспірантури (інтернатури, ординатури), докторантури, виробничої практики, що одночасно виконують у цьому вищому навчальному закладі, закладі післядипломної освіти, професійно-технічному навчальному закладі педагогічну роботу обсягом не менш як 1/3 відповідної річної норми.

Відповідно до посадової інструкції завідувача відділу аспірантури та докторантури Хмельницького університету управління та права ім.Л.Юзькова, вказана посада не передбачає обов`язків з виконання педагогічної роботи обсягом не менше як 1/3 відповідної річної норми (т. 1 а. с. 243-244).

Так, ОСОБА_1 надавались відпустки:

- наказом № 242-к від 25.06.2019 р., як в.о. доцента кафедри, 31 календарних днів щорічної основної відпустки з 01 по 31 липня 2019 р. за період роботи з 06.09.2018р. по 05.09.2019р., а також частину щорічної основної відпустки 25 календарних днів з 01 по 25 липня 2019 року за період роботи з 15.02.2019 по 14.02.2020р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури (т. 1 а. с. 137);

- наказом № 305-к від 12.07.2019 р., як в.о. доцента кафедри, 23 календарних днів щорічної основної відпустки з 02 по 25 серпня 2019р. за період роботи з 06.09.2018 р. по 05.09.2019 р., а також частину щорічної основної відпустки 3 календарних днів з 02 по 04 серпня 2019 року за період роботи з 15.02.2019 по 14.02.2020р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури (т. 1 а. с. 138);

- наказом № 293-к від 30.06.2020 р., як доценту кафедри, 31 календарних днів щорічної основної відпустки з 01. по 31 липня 2020 р. за період роботи з 06.09.2019 р. по 05.09.2020 р., а також щорічну основну відпустку 28 календарних днів з 01 по 28 липня 2020 року за період роботи з 15.02.2020 по 14.02.2021р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури (т. 1 а. с. 119);

- наказом № 376-к від 20.07.2020 р., як доценту кафедри, 23 календарних днів щорічної основної відпустки з 01 по 23 серпня 2020 р. за період роботи з 06.09.2019 р. по 05.09.2020 р. (т. 1 а. с. 118).

- наказом № 249-к від 18.06.2021 р., як доценту кафедри, 27 календарних днів з 05 по 31 липня 2021 р. за період роботи з 06.09.2020 р. по 05.09.2021 р., а також 27 календарних днів з 05 по 31 липня 2021 року за період роботи з 15.02.2021 р. по 14.02.2022 р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури (т. 1 а. с. 120);

- наказом № 324-к від 13.07.2021 р., як доценту кафедри, 23 календарних днів з 01 по 23 серпня 2021 р. за період роботи з 06.09.2020 р. по 05.09.2021 р. та 1 календарний день 01.08.2021 року за період роботи з 15.02.2021 по 14.02.2022р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури (т. 1 а. с. 121);

- наказом № 478-к від 07.09.2021 р., як доценту кафедри, 6 календарних днів з 07 по 12 вересня 2021 р. за період роботи з 06.09.2020 р. по 05.09.2021 р. (т. 1 а. с. 44).

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем правильно надавалася позивачці відпустка за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури тривалістю 28 днів.

Із копій наказів про відпустку вбачається, що позивачка повністю використала щорічні відпустки за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури за 2019-2022 роки, не використані ОСОБА_1 4 календарних дні щорічної основної відпустки на посаді доцента кафедри за період 2018-2020 роки та за період з 05 вересня 2021 року по день звільнення. Відповідачем проведено нарахування компенсації позивачці за 34 календарних дні невикористаної нею щорічної основної відпустки на посаді доцента кафедри пропорційно до відпрацьованого ОСОБА_1 часу, враховуючи, що позивачкою відпрацьовано за період 2021-2021 р.р. менше 10 місяців.

Зважаючи на зазначене висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в цій частині теж є правильним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим підлягають відхиленню.

Щодо зобов`язання відповідача подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності

Згідно ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків, в т.ч.: 1) тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.22 вказаного Закону страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).

Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) або за місцем роботи за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством (ч. 2 ст. 15 Закону).

Згідно ст. 23 вказаного Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління.

Визначення розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі на пільгових умовах, здійснюється шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ та організацій або на підставі копії відповідних посвідчень чи інших документів, які підтверджують право на пільгу.

За положеннями статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України.

Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами.

Територіальні органи уповноваженого органу управління здійснюють фінансування страхувальників протягом трьох робочих днів після надходження заяви-розрахунку, в тому числі в електронній формі.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 16 даного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності не надається за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи.

Відповідно до листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 20.06.2022 року № 469-02 до робочого органу Фонду страхувальником ХУУП ім.Л.Юзькова подані заяви розрахунки за лікарняними ОСОБА_1 було прийнято та профінансовано. Електронний лікарняний лист № 100512-1 з 04.02.2022р. по 23.02.2022 є останнім поданим лікарняним.

Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 05.10.2022 р. № 1287-09 термін тимчасової непрацездатності з 17.09.2021 завершився 04.05.2022 і є одним страховим випадком. ЛН на даний період видані обґрунтовано. ЛН №186684-1 необґрунтовано продовжений з 05.05. по 09.05.2022. Термін тимчасової непрацездатності з 10.05 по 27.05.2022 є новим страховим випадком, тому ЛН з 10.05.2022 є первинним та виданий обґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2022 року до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього цілодобового арешту по 27.03.2022 року (т. 1 а. с. 92). Ухвалою слідчого судді від 22 березня 2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_1 у запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 20-00 год до 06-00 год. по 22 травня 2022 року (т. 1 а. с. 94).

Враховуючи те, що за період з 23.02.2022 року по 22.05.2022 року позивачка знаходилась під домашнім арештом на підставі ухвал слідчого судді, за положеннями пункту 3 частини 1 статті 16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності не надається. У зв`язку з зазначеним підстав для зобов`язання відповідача подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності не вбачається. Відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати заяви-розрахунки за період після закінчення строку домашнього арешту з 23 травня 2022 року по 27.05.2022 року, оскільки даний період вже не охоплюється єдиним страховим випадком, а саме з 17.09.2021 року по 04.05.221 року після звільнення позивачки з роботи, а є новим страховим випадком.

Твердження апелянта, щодо того, що за приписами ч.3 статті 16 зазначеного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності не надається тільки при арешті як мірі покарання після ухвалення вироку суду, а не при застосуванні запобіжного заходу в вигляду домашнього арешту підлягають відхиленню, та є помилковими, оскільки положеннями статті 16 зазначеного Закону таких розмежувань не передбачено.

За таких обставин судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності. Обґрунтування суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні цих позовних вимог на правильність рішення про відмову не вплинуло.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк