Єдиний унікальний номер судової справи 490/6345/23
Провадження №22-ц/812/911/23 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Миколаїв справа № 490/6345/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Шолох Л.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення у порядку статті 317 ЦПК України факту смерті,

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення у порядку статті 317 ЦПК України факту смерті.

Заявниця зазначала, що 01 вересня 2019 року між ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в особі уповноваженої ОСОБА_2 укладено договір №123 про надання послуг з управління багатоквартирного будинку.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-132, яке видане 22 липня 2020 року Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою.

Заявницею отримано неперевірену інформацію про смерть ОСОБА_2 , яка була уповноваженою особою для підписання договору про надання послуг з управління багатоквартирного будинку. В даному випадку смерть уповноваженої особи на підписання договору порушує права всіх співвласників багатоквартирного будинку.

Офіційне встановлення факту смерті ОСОБА_2 є необхідною та достатньою умовою юридичного припинення дії договору №123 від 01 вересня 2019 року про надання послуг з управління багатоквартирного будинку та проведення загальних зборів співвласників/мешканців будинку АДРЕСА_1 для обговорення нового проекту договору про надання послуги з управлення багатоквартирним будинком та обрання уповноваженої особи для його підписання від імені співвласників/мешканців будинку.

ОСОБА_2 проживала за адресою АДРЕСА_3 . Після її смерті квартиру за вказаною адресою було продано. Більше жодних інших персональних даних ОСОБА_2 заявнику не відомо.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 317 ЦПК України, ОСОБА_1 просила встановити факт смерті уповноваженої особи для підписання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за №123 від 01 вересня 2019 року на підставі Протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 30 серпня 2019 року ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2023 року вказану заяву залишено без руху. Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона є заінтересованою особою в розумінні статті 317 ЦПК України. Заявнику необхідно надати докази на підтвердження її права звертатися до суду із такою заявою. Крім того, в заяві не вказано будь-якої заінтересованої особи та не вказано з якою метою ОСОБА_1 просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , не зазначено причин неможливості одержання свідоцтва про смерть у визначеному законодавством порядку (на території м. Миколаєва діють органи РАЦСу), не надано доказів, що підтверджують факт смерті.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 була подана заява про усунення недоліків.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті повернуто як неподану.

Ухвала мотивована тим, що заявницею не усунуто недоліків заяві, які зазначені судом в ухвалі від 10 липня 2023 року.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи від 02 серпня 2023 року до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не усунула недоліки заяви та не надала доказів на підтвердження права звертатися до суду із такою заявою в розумінні статті 317 ЦПК України, не зазначила у заяві заінтересованих осіб та не вказала мету встановлення такого факту.

Із такими висновками суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України ).

В основу порядку розгляду справ окремого провадження закладені загальні правила позовного провадження. Оскільки справи окремого провадження мають суттєву специфіку, то провадження у цих справах становлять певний синтез загальних правил цивільного судочинства, правил, які властиві окремому провадженню в цілому, а також правил, які властиві виключно певній категорії таких справ. Тобто специфіка провадження у кожній категорії справ окремо регулюється шляхом встановлення до загального порядку розгляду справ окремих процесуальних винятків та доповнень.

Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

За змістом частини першої статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2023 року вказану заяву залишено без руху. Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона є заінтересованою особою в розумінні статті 317 ЦПК України. Заявнику необхідно надати докази на підтвердження її права звертатися до суду із такою заявою. Крім того, в заяві не вказано будь-якої заінтересованої особи та не вказано з якою метою ОСОБА_1 просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , не зазначено причин неможливості одержання свідоцтва про смерть у визначеному законодавством порядку (на території м. Миколаєва діють органи РАЦСу), не надано доказів, що підтверджують факт смерті.

17 липня 2023 року на виконання ухвали суду ОСОБА_1 подано уточнену заяву.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 як неподану, суд зазначив, що заявницею не усунуто недоліків заяви, які зазначені в ухвалі від 10 липня 2023 рок, а саме не надано доказів на підтвердження права звертатися до суду з такою заявою в розумінні статті 317 ЦПК України, не зазначено у заяві заінтересованих осіб та не вказано мету встановлення такого факту.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 вказувала, що є заінтересованою особою і встановлення факту смерті впливає на її права як співвласника багатоквартирного будинку. В заяві зазначена мета встановлення факту смерті. Так, заявниця вказує, що офіційне встановлення факту смерті ОСОБА_2 є необхідною та достатньою умовою для неї для звернення до суду із позовною заявою про припинення дії договору за №123 від 01 вересня 2019 року.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 вказувала про причини неможливості одержання документу, що посвідчує цей факт. Так, заявниця зазначила, що в порядку підтвердження смерті ОСОБА_2 звернулася за адресою проживання останньої, проте родичі ОСОБА_2 продали квартиру, а у нового власника квартири не залишилося контактних номерів телефону її родичів. Потім ОСОБА_1 звернулася до обласного РАЦСу, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, оскільки вона не належить до переліку осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва.

Також в уточненій заяві про встановлення факту смерті ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування необхідних доказів, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 .

Колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів статті 294 ЦПК України необхідні для вирішення справи докази можуть бути судом витребувані за власною ініціативою.

Недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може бути підставою для відмови у задоволенні заяви при вирішенні справи по суті.

За загальним правилом цивільного процесуального законодавства України та положень статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі.

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником.

Хоча суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі, проте зобов`язанийпід час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки,сприяти у здійсненні прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній.

Отже, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання заяви неподаною та повернення її заявнику у суду не було.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, ухвала суду як така, що не відповідає вимогам процесуального закону, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1.ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 14 серпня 2023 року