ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа №639/2846/21
провадження №22-з/818/49/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75»,
третя особа - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Фадєєва Олександра Павловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75», третя особа - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості з орендної плати та усунення перешкод у користуванні майном,
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 лютого 2023 року позов задоволено. Розірвано договір оренди нежитлових приміщень: 1-го поверху №2, 3, 6, 7, 13-:-19, 18-а, 19б площею 228,3 кв.м., 2-го поверху № 22,23 площею 61.5 кв.м., 62/100 частки приміщень 1-го поверху №1,4,5,9,12 площею 32.4 кв.м. та 25/100 часток приміщень 1-го поверху №І, 2-го поверху №20,21,24-:-27, 32, ІІ площею 23.6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», загальною площею 345,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 31 січня 2020 року між Територіальною громадою м.Харкова та ТОВ «ДВВ-75» за № 5136 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Городніченко О.А. Усунуто перешкоди у користуванні власником ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями 1-го поверху №2,3,6,7,13-:-19, 18-а, 19б площею 228,3 кв.м., 2-го поверху № 22, 23 площею 61.5 кв.м., 62/100 частки приміщень 1-го поверху №1,4,5,9,12 площею 32.4 кв.м. та 25/100 часток приміщень 1-го поверху №І, 2-го поверху №20,21,24-:-27, 32, ІІ площею 23.6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», загальною площею 345,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75» із зазначених нежитлових приміщень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 12949 ( дванадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн.48 грн., понесені витрати по оплаті судового збору- 2724 ( дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн., а всього 15 673 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 48 коп.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року стягнуто з ТОВ «ДВВ-75» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75» залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 лютого 2023 року залишено без змін.

28 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - Фадєєв О.П. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Заперечень проти заявлених витрат на правничу допомогу не надходило.

Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що заява представника ОСОБА_1 - Фадєєва О.П. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що 27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Фадєєвим О.П. укладений договір про надання професійної правничої допомоги № 10/21.

23.03.2023 між ОСОБА_1 та Фадєєвим О.П. укладено додаткову угоду №2 до договору №10/21 від 27.04.2021 про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди до договору сторони дійшли згоди, що розмір винагороди (гонорару) адвоката за надання професійної правничої допомоги у Харківському апеляційному суді при розгляді справи № 639/2846/21 за апеляційною скаргою ТОВ «ДВВ-75» складатиме 20000,00 (двадцять тисяч) грн.

Пунктом 2 зазначеної додаткової угоди до договору передбачено, що всі інші положення договору №10/21 від 27.04.2021 про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) залишаються незмінними та розповсюджуються на дану додаткову угоду.

26.04.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Фадєєвим О.П. складено акт №2 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) за додатковою угодою № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) №10/21 від 27.04.2021

Відповідно до зазначеного вище акту адвокатом Фадєєвим О.П. надано ОСОБА_1 професійну правничу (правову) допомогу (Послуги) щодо розгляду справи № 639/2846/21 у Харківському апеляційному суді загальною тривалістю 6 (шість) годин 00 хвилин (360 хвилин).

Загальна вартість наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) щодо розгляду справи № 639/2846/21 у Харківському апеляційному суді складає 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

26.04.2023 адвокатом Фадєєвим О.П. був складений рахунок на оплату № 5 на загальну суму 20000,00 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 26.04.2023 ОСОБА_1 сплатив на користь адвоката Фадєєва О.П. грошові кошти у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. згідно додаткової угоди № 2 від 23.03.2023 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) №10/21 від 27.04.2021.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Судова колегія вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 що в повній мірі відповідає критерію розумності та виваженості.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 - Фадєєва О.П. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фадєєва Олександра Павловича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВВ-75» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний тест постанови складено 17.05.2023