печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Рябошапці М.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року адвокат Сторожук Ю.М., діючий в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 , її представник вказує на те, що позивач є рідною матір`ю ОСОБА_5 , з яким відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2015 року до 06 листопада 2017 року.

Зауважує, що в указаному шлюбі у ОСОБА_2 та її сина, народилася дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка для позивача є рідною онукою та, яка після розірвання шлюбу, залишилась проживати разом з відповідачем.

Також вказує, що одразу після народження онуки, ОСОБА_1 намагалася по ОСОБА_6 своїх можливостей (з урахуванням її постійного місця проживання в США) спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні, що проявлялося шляхом: поїздок до України, безпосередніх побачень з малолітньою ОСОБА_6 , відправки подарунків, речей та одягу.

Представник ОСОБА_4 також зазначає, що відносини між сторонами є емоційними та нестабільними, а ситуація ускладнювалася, крім іншого, й поведінкою її сина та колишнього чоловіка відповідача - ОСОБА_5 , який не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини та не сплачує аліменти, в зв`язку із чим, між сторонами 20 вересня 2019 року укладено договір щодо спілкування з онукою, при цьому позивач намагалася владнати конфліктну ситуацію із залученням третьої особи, яка б могла скоригувати відносини,в тому числі, й Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, однак така ініціатива ОСОБА_3 відкинута відповідачем і, починаючи з листопада 2021 року, остання почала остаточно ігнорувати звернення, дзвінки та прохання, як самої позивачки, так і його, як представника, припинивши тим самим, виконувати умови укладеного договору.

Тому позивач вимушена звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онукою, які чинить відповідач, та встановлення способів спілкування з онукою в межах її потреб та з урахуванням її віку, в зв`язку із чим, просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди їй у спілкуванні з онукою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступні умови спілкування та побачень її, як бабусі з онукою:

- спілкування не менше 1 разу на тиждень, тривалістю не менше 15 хв. та не більше 60 хв., в проміжок часу з 19:00 до 22:00 за часом місцезнаходження дитини, шляхом проведення аудіо-, відео-дзвінка з використанням Інтернет-месенджерів (Facetime, Facebook, Skype, Viber, WhatsApp тощо) з номера ОСОБА_3 на номер ОСОБА_2 (за умови попереднього узгодження дати та часу дзвінка в окремо виділеній для цього групі в зручному для сторін Інтернет-месенджері та/або електронному листуванні);

- побачення ОСОБА_3 з онукою відбувається без присутності ОСОБА_2 , оскільки вік дитини та відносини дитини і ОСОБА_3 дають можливість особистого спілкування без присутності матері, при цьому ОСОБА_1 забезпечує можливість щоденного одноразового сеансу зв`язку (телефон, Інтернет-месенджери тощо) ОСОБА_2 з донькою;

- не менше 2 та не більше 4 разів на рік ОСОБА_1 та онука можуть проводити спільний відпочинок тривалістю не менше 5 календарних днів та не більше 21 календарного дня (якщо ОСОБА_2 не дасть згоду на більш тривалий строк), при цьому ОСОБА_1 та онука мають право проводити разом принаймні 50 % сімейних свят (день народження онуки, Новий рік, Різдво);

- місцем спільного відпочинку ОСОБА_3 та онуки може бути м. Київ, інші місця в межах України та/або за її межами (вибір місця відпочинку здійснює ОСОБА_1 , яка надає ОСОБА_2 інформацію та документацію на підтвердження належного оформлення відпочинку);

- спільний відпочинок ОСОБА_3 та онуки погоджується ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в окремо створеній для цього групі в зручному для сторін Інтернет-месенджері та/або в електронному листуванні за 7-31 календарний день до його початку (відмова ОСОБА_2 у побаченні ОСОБА_3 з онукою має бути належно аргументована письмовими доказами (медичним документом про стан здоров`я доньки, квитками про заплановані на цей час поїздки тощо), за достовірність яких несе відповідальність ОСОБА_2 ;

- під час спільного відпочинку ОСОБА_3 та онуки, ОСОБА_1 повинна дотримуватися режиму харчування, сну, звичок та вподобань онуки, згідно з рекомендаціями ОСОБА_2 ;

- при погодженні спільного відпочинку ОСОБА_3 з онукою за межами України, ОСОБА_2 зобов`язана не пізніше 14 календарних днів до дати початку відпочинку підготувати заяву на згоду на виїзд дитини за кордон, забезпечити наявність необхідних документів дитини (закордонного паспорта тощо) на момент поїздки;

- ОСОБА_1 має право бачитись з онукою з урахуванням визначених вище положень у випадку фактичного знаходження дитини на території будь-якої іноземної держави, відмінної від України;

- ОСОБА_1 має право надавати бачитись онуці з батьком, ОСОБА_5 , під час перебування онуки з ОСОБА_1 (за умови дотримання всіх інших зобов`язань перед ОСОБА_2 );

- на запит ОСОБА_3 електронною поштою (не частіше ніж 1 раз в тиждень) ОСОБА_2 зобов`язана протягом 2 календарних днів надавати електронною поштою правдиву відповідь із інформацією про стан здоров`я онуки (в тому числі, але не виключно: довідок, виписок, аналізів тощо), місце її фактичного перебування, навчання, дозвілля, пересування, можливості побачень з онукою згідно із судовим рішенням (електронна адреса ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_2 , електронна адреса ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ), про технічну неможливість користуватися електронною поштою більш ніж 7 календарних днів поспіль одна сторона повідомляє іншу в Інтернет-месенджерах протягом 3 календарних днів з моменту настання таких обставин);

- ОСОБА_2 зобов`язана не перешкоджати ОСОБА_1 у безпосередньому спілкуванні (отриманні поточної інформації щодо онуки) з вихователем/вчителем та/або керівником навчального закладу, який відвідує онука, дитячим лікарем, логопедом, шкільним психологом, викладачем секції, гуртка тощо (судове рішення із даною умовою є документом, що підтверджує право ОСОБА_3 на спілкування із зазначеним вище колом осіб щодо умов проживання, навчання, розвитку та стану здоров`я онуки);

- зобов`язати Службу у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_2 встановленого судом графіка побачень ОСОБА_3 у спілкуванні з онукою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 26 жовтня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи визначено за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання для розгляду справи в приміщенні суду.

08 лютого 2023 року від представника відповідача - адвоката Ісаєвої Н.С., надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позову відмовити, зазначаючи те, що ОСОБА_2 деякий час прислухалася до порад позивача щодо виховання дитини, однак до моменту коли ці поради перейшли в маніпуляції, шантаж, в тому числі й шляхом фінансів, переслідування та психологічне і економічне насильство, що й продовжує вчиняти бабуся і на цей час; жодного разу під час її зустрічей з онукою, остання не дотримувалася рекомендованого харчування дитини, розпорядку дня та зловживала користування малолітньою дитиною гаджетами; у літку 2021 року ОСОБА_1 покинула відповідача разом з дитиною в Республіці Болгарія, усвідомлюючи відсутність коштів у них на переліт і харчування; у липні 2022 року, під час знаходження відповідача з дитиною в Республіці Німеччина, у речі (рюкзак дитини), переданий через її сина та колишнього чоловіка ОСОБА_2 , не повідомивши останню, позивач вшила спеціальний технічний пристрій для негласного спостереження, у зв`язку із чим відповідач звернулася із заявою до поліції через втручання в особисте життя; позивач тиснула на ОСОБА_2 з метою зміни країни проживання онуки, про що також було повідомлено відповідні органи та фонд захисту жінок у Республіці Німеччина; ОСОБА_1 намагалась оформити документи для вивезення онуки до США, не враховуючи думки відповідача; позивач постійно пише скарги в різні установи про незадоволення діями ОСОБА_2 , надаючи недостовірну інформацію; договір щодо участі в спілкуванні з дитиною відповідач підписала під тиском з боку позивача; всі контакти, а також адреса місця проживання дитини в Республіці Німеччина наявні у ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року закінчено підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

30 березня 2023 року до суду надійшов висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (онукою) та у її вихованні.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити.

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Пояснень на позовну заяву від неї до суду не надходило.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачка та син позивачки ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2015 року. Вказаний шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року (справа №761/29546/17).

У даному шлюбі у подружжя народилися дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 02 червня 2017 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (повторним).

Судом також встановлено, що заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 вересня 2020 року в справі № 759/19553/19 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір`ю - ОСОБА_2 , яка є відповідачкою у вказаній справі.

Сторонами визнається та не заперечується, що позивач є рідною матір`ю ОСОБА_5 - колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а від так, і рідною бабою малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 вересня 2019 року між сторонами у справі укладено договір щодо спілкування з онукою, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мішеніним І.С. Вказаний договір є чинним.

Матеріалами справи встановлено, що в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо можливості позивача - бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спілкуванні з дитиною, в тому числі, й згідно з умовами договору від 20 вересня 2019 року, пунктом 4.3. якого визначено, що всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_7 не виконуються умови договору між матір`ю та бабусею щодо спілкування з дитиною від 20 вересня 2019 року, судом не приймаються, оскільки стороною позивача не надано доказів того, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зверталась в суд з позовом про зобов`язання ОСОБА_7 виконувати умови вказаного договору.

Також судом відхиляються посилання відповідачки про те, що вона підписала вказаний договір під тиском з боку позивача, оскільки вказаний договір є чинним і у встановленому законом порядку недійним не визнаний.

З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається і не заперечується, що позивач є громадкою та постійно проживає в США, при цьому відповідач разом із донькою, будучи громадянами України, на цей час, в зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, фактично проживають в Республіці Німеччина.

З матеріалів справи також слідує, що представник позивача неодноразово зверталась до ОСОБА_2 щодо можливості добровільного врегулювання питання спілкування позивача з онукою та надання відповідної згоди на це та до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо її онуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також матеріалами справи встановлено, що відповідач, за місцем свого перебування, неодноразово зверталася до відповідних правоохоронних органів і установ щодо переслідування та психологічного тиску з боку, в тому числі, й позивача ОСОБА_3 , а також щодо порушення її персональних даних.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).

Також ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» («Shvets v. Ukraine», заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20).

При цьому у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, у тому числі, й те, що для врахування балансу інтересів у цій справі суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом.

Вказані за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Так, статтею 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Звертаючись з даним позовом до суду позивачкою не було надано та не було доведено належними, достовірними та допустими доказами те, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкування позивачки з онукою. Не було здобуто таких доказів і під час розгляду даної справи.

З наданих сторонами до матеріалів справи доказів, у тому числі, скрін-шотів з їх телефонних переписок, вбачається, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 виникають взаємні непорозуміння щодо виховання малолітньої дитини.

Поряд з цим, сама по собі наявність неприязних відносин між позивачкою та відповідачкою не є доказом того, що остання створює перешкоди позивачці у питаннях, пов`язаних із вихованням та спілкуванням малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

При цьому суд зауважує, що визначений позивачкою спосіб участі у спілкуванні та вихованні онуки не у повній ОСОБА_6 відповідає інтересам останньої та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби із онуками обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

З наданого Печерською районною в м. Києві державної адміністрації висновку про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (онукою) та у її вихованні від 28 березня 2023 року за №105/01-438/В-140 слідує, що провести обстеження умов проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою її мешкання: АДРЕСА_1 не виявилось можливим, оскільки згідно з пояснень матері дитини ОСОБА_2 , у зв`язку із воєнним станом в Україні вона разом з донькою перебуває в Німеччині.

З вказаного висновку слідує, що з`ясувати думку дитини щодо предмету позову спеціалістам Служби не надалось можливим через відсутність згоди матері на бесіду з ОСОБА_6 . З метою уникнення психологічного травмування дитини, мати самостійно з`ясувала думку дитини та повідомила, що « ОСОБА_6 все одно, буде вона спілкуватись з бабусею чи ні». При цьому, у вказаному висновку не було зазначено, що матір дитини чинить перешкоди у спілкуванні неповнолітньої онуки з бабусею.

Також даним висновком третя особа вважала за доцільне визначити участь баби - гр. ОСОБА_3 у вихованні онуки - малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за наступним графіком: не менше 1 разу на тиждень, тривалістю на менше 15 хвилин та не більше 60 хвилин, в проміжок часу з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. за часом місцезнаходження дитини, шляхом проведення аудіо/відео дзвінка з використанням інтернет-месенджерів; не менше 2 та не більше 4 разів на рік бабуся та онука можуть проводити спільний відпочинок тривалістю не менше 5 календарних днів та не більше 21 календарного дня.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст. 19 СК України).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (дивитись, наприклад, постанову від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Суд не погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він оскільки несе виключно інформативний характер та має рекомендаційний характер. Крім того, з вказаного висновку не вбачається, що відповідач чинила перешкоди позивачці у спілкуванні з онукою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суд зауважує, що позивачка є громадянкою США, проживає у вказаній країні, а відповідачка та її дитина є громадянами України, у зв`язку із воєнним станом, запровадженим в Україні, вона разом з дитиною перебуває в Німеччині, ОСОБА_6 є малолітньою особою, тобто відстань між місцем проживання дитини та місцем проживання позивачки є значною.

Враховуючи наведене, вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з онукою задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

Щодо задоволення інших вимог в частині графіку спілкування, а також зобов`язання не перешкоджати ОСОБА_1 у безпосередньому спілкуванні (отриманні поточної інформації щодо онуки) з вихователем/вчителем та/або керівником навчального закладу, який відвідує онука, дитячим лікарем, логопедом, шкільним психологом, викладачем секції, гуртка тощо, та зобов`язання надання інформації протягом 2 календарних днів електронною поштою правдиву відповідь із інформацією про стан здоров`я онуки (в тому числі, але не виключно: довідок, виписок, аналізів тощо), місце її фактичного перебування, навчання, дозвілля, пересування, можливості побачень з онукою позивачки суд приходить до висновку про їх відмову, оскільки вони є похідними від вимог про усунення перешкод у спілкуванні з онукою.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Вимоги позивачки про те, що вона має право надавати бачитись онуці з батьком, ОСОБА_5 , під час перебування онуки з ОСОБА_1 також не підлягають задоволенню, оскільки батько ОСОБА_6 - ОСОБА_5 не позбавлений права, у відповідності до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, звернутись до суду з відповідним позовом в разі порушення його прав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 28 квітня 2023 року.

Суддя О.Л. Бусик