Справа № 305/989/23
Провадження по справі 2/305/326/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2023 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Тафійчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивачки - адвоката Сойми Івана Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки - адвокат Сойма І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.11.2011 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб у виконкомі Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. 20.06.2022 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано Рахівським районним судом Закарпатської області. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина - дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні та вихованні, що стверджується довідкою Верхньоводянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов за місцем поживання позивачки. На сьогоднішній день відповідач, як батько дитини, не виконує свого обов`язку стосовно її матеріального утримання, не піклується фізичним та духовним розвитком дитини, жодних коштів на утримання дитини позивачці не надає. Можливістю належним чином утримувати спільну неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4 у позивачки немає, остання працює медичною сестрою в КНП «Рахівська районна лікарня», її заробітна плата є невеликою, в розмірі біля 10000 (десяти тисяч) гривень, інших доходів позивачка не має, тому перебуває у скрутному становищі. Відповідач тривалий час працює за кордоном, має стабільно високу заробітну плату в Чеській Республіці щомісяця, але коштів на утримання спільної дитини позивачці не надає, як не надає матеріальної допомоги і дитині. Інших неповнолітніх дітей на утриманні у відповідача не має. Приймаючи до уваги те, що добровільному порядку даний спір вирішити не представляється можливим, із-за небажання відповідача добровільно надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду із позовом для врегулювання даного спору.

Враховуючи вищевикладене представник позивачки просить, стягнути з ОСОБА_2 (відповідача), на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дати реєстрації позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані зі сплатою коштів за надання правничої допомоги.

У відкрите судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У відкрите судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується трекінгом надсилання судової повістки та оголошеннями про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.06.2020 року (справа № 305/723/22), шлюб між сторонами розірвано.

Сторони у справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.10.2013 року, видане виконкомом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис № 79.

Факт перебування на утриманні позивачки ОСОБА_1 малолітньої доньки ОСОБА_4 підтверджується: довідкою № 415/10-18/1 від 04.05.2023 року та актом обстеження матеріально-побутових умов у гр. ОСОБА_1 , виданими виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, та у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На момент ухвалення судом рішення малолітній: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 10 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 1416 гривень 50 копійок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дитині сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку та з урахуванням матеріального становища позивачки, яка має не велику заробітну плату, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що представник позивачки у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані зі сплатою коштів за надання правничої допомоги, вказані витрати у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, підтверджені квитанцією № 9 серії 10 ВАА від 10.05.2023 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати пов`язані зі сплатою коштів за надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов представника позивачки - адвоката Сойми Івана Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 10.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати, пов`язанні з наданням їй правничої допомоги у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в користь держави, у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на рахунок: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 банк отримувача Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106 Призначення платежу *;101; судовий збір на користь держави, за рішенням справа № 305/989/23.

Рішення суду щодо стягнення аліментів, у частині суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Попова