Справа № 482/789/23
Номер провадження 2/482/345/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Єфімової А.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, підписаним та поданим її представником - адвокатом Дмитренко І.М. до Сухоєланецької сільської ради в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 травня 2001 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області.

На обґрунтування позову вказав, що 24 травня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було узгоджено умови договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 5,51га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області і належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності І-МК №010422, виданого 23 лютого 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №45. Між ними було узгоджено, що протягом місяця вони посвідчать нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня в рахунок оплати вартості земельної ділянки ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4000 гривень, на підтвердження чого ОСОБА_2 власноручно написав розписку та передав державний акт про право власності на земельну ділянку серії І-МК №010422, виданого 23 лютого 2001 року.

Однак через погане самопочуття та зловживання алкогольними напоями ОСОБА_2 в обумовлений період та в подальшому для підписання та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явився.

Починаючи з 2001 року ОСОБА_1 користується придбаною земельною ділянкою. З 01.01.2002 року із набранням законної сили нового Земельного Кодексу України почав діяти мораторій на купівлю-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення і вони не мали змоги оформити нотаріально обумовлений договір купівлі-продажу земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, і ОСОБА_1 безповоротно втратив можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 було фактично укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, ними виконано його умови, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин, ч.2 ст.220, ст. 657 ЦК України просив суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 травня 2001 року дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради (нині Сухоєланецької сільської ради) Новоодеського району (нині Миколаївського району) Миколаївської області.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, свої позовні вимоги позивача підтримують, просять суд про їх задоволення.

Представник відповідача - Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив суд розглянути справу за відсутністю представника Сухоєланецької сільської ради.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

На підставі державного акта на право власності на землю серії І-МК №010422 від 23.02.2001 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 5,51га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області.

24 травня 2001 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку за 4000 грн. та між ними обумовлено оформити протягом місяця договір купівлі-продажу нотаріально, про що вони склали відповідну розписку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом.

Право власності на землю гарантується Конституцією України, яке набувається та здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Статтею 6 Земельного Кодексу України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі: купівлі-продажу, дарування, та обміну.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються за правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та іншими актами цивільного законодавства в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 24 травня 2001 року.

Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України №84/5/232 від 08.08.2005 року) - громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом (п.2.2.); договір відчуження земельної ділянки посвідчується в нотаріальному порядку (п.2.3.).

Відповідно до статті 42 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Угоди, згідно зі статтею 42 ЦК УРСР можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

За правилами статті 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статею 224 ЦК УРСР передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною третьою статті 18 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року, який втратив чинність 01 січня 2002 року, тобто діяв на час виникнення спірних правовідносин, придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, проводиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України).

Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, внаслідок чого ОСОБА_1 втратив можливість оформити нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки.

За таких обставин, після передачі покупцем ОСОБА_1 коштів продавцю ОСОБА_2 за земельну ділянку та передачі продавцем-покупцю державного акта на право приватної власності на землю, на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між ними відбулося повне виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позивач по справі домовились з ОСОБА_2 щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою, виконали його умови, але нотаріально не посвідчили. У зв`язку з чим суд може визнати укладений між нами договір дійсним.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що хоча сторони, у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, не посвідчили нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 223, 259, 264, 265, 273, 280, 285 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 24 травня 2001 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 5,51га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської (нині Сухоєланецької) сільської ради Новоодеського (нині Миколаївського) району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-МК №010422 виданого 23 лютого 2001 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №45.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 5,51га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області яка розташована на території Новошмідтівської (нині Сухоєланецької) сільської ради Новоодеського (нині Миколаївського) району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-МК №010422 виданого 23 лютого 2001 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №45.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий суддя В.О. Баранкевич