СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9132/22

пр. № 2/759/763/23

18 квітня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути на користь банку заборгованість у розмірі 17 120, 64 грн за кредитним договором № б/н від 14.11.2011 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.11.2011 року, відповідно до якої було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок., для користання кредитним картковим рахунком отримав кредитну картку.

Своїм підписом у вказаній заяві ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписав заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. 18.03.2020 року було направлена претензія кредитора до Першої київської державної нотаріальної контори та 28.07.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Дванадцятої київської нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи та 08.05.2020 року отримано відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач ОСОБА_1 12.09.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свою вимогу, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 14.11.2011 року становить 17 120,64 грн з яких: 17 120,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 17 120,64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 90-91).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 93-94).

12.09.2022 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просила відмовити в задоволенні позову з таких підстав. Розрахунок наданий позивачем вона не визнає, вважає його неналежним доказом, який не повинен братися до уваги, було надано кредит у розмірі 16 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок це і є тіло кредиту. Відповідно до виписки наданої позивачем за період 14.11.2011 року - 08.02.2022 року відсотки нараховані на тіло кредиту булит включені у тіло кредиту. Вважає, що позивач звернувся із вимогою 18.03.2020 року до нотаріальної контори, тобто із пропуском шести місяців з дати коли позивачу стало відомо від відповідача про смерть боржника ОСОБА_2 , вимога до відповідача була надіслана 09.09.2020 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 158).

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до неї.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про залишення без задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 14.11.2011 року ОСОБА_2 підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідно до довідки банку отримав кредитну картку, яку змінював по закінченню строку дії (а.с.43, 71).

Згідно виписки за договором № б/н за період 14.11.2011- 08.02.2022 року ОСОБА_2 користувався кредитними коштами, а також частково виконував зобов`язання згідно умов договору (а.с.24-41).

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.11.2011 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н від 14.11.2011 року становить 17 120,64 грн з яких: 17 120,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 17 120,64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії (а.с. 9-15, 16-23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.08.2019 року (а.с.35).

18.03.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надіслано претензію кредитора за вих. №SAMDN9958 від 20/02/2020 року на адресу Першої київської державної нотаріальної контори (а.с.76, 77).

28.07.2020 року листом Першої київської державної нотаріальної контори повідомили АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перенаправлення вимоги кредитора до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори (а.с. 78).

08.05.2020 року Дванадцята київська державна нотаріальна контора повідомила, що претензія кредитора від 20.02.2020 року отримана ними 15.04.2020 року та, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 видано 12.03.2020 року його дружині ОСОБА_1 (а.с. 79).

03.09.2021 року за вих. №SAMDN9958 направлено на адресу ОСОБА_1 лист-претензію, яка направлена на її адресу 12.09.2021 року (а.с. 80, 81-82).

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/абоякщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шестимі сяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Так, положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Таким чином, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність».

Положення ч. 4 ст. 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначені ст. 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №522/407/15-ц від 17.04.2018 року.

Так, судом установлено, що 11.09.2019 року ОСОБА_1 направила на адресу АТ КБ "ПриватБанк" повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 (а.с.123,124).

З претензією кредитора за вих. №SAMDN9958 від 20.02.2020 року позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори 18.03.2020 року, на яку 28.07.2020 року отримав відповідь, що його вимогу кредитора перенаправлено до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори та 08.05.2020 року отримав відповідь від 15.04.2020 року згідно якої дізнався, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 видано 12.03.2020 року його дружині ОСОБА_1 (а.с. 79).

До спадкоємця, відповідача у справі, позивач звернувся лише 12.09.2021 року, тобто більш ніж через 6 місяців з дня, коли позивач дізнався про прийняття відповідачем спадщини та про одержання нею свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачем як кредитором було пред`явлено вимогу до спадкоємця з порушенням строків, встановленихст. 1281 ЦК України, які є присічними (преклюзивними), у зв`язку з чим позивач позбавлений права вимоги до відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Враховуючи зазначене, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2023 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб