Справа № 308/6579/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Шепетко І.О., за участю секретаря судових засідань Петришина Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», первісний стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и в:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» Клименко Т.В., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про заміну стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» у виконавчих листах виданих на виконання рішення у справі №308/6579/15-ц, видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Заяву мотивовано наступним.

04.07.2016 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 308/6579/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра».

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19.07.2017 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 у справі № 308/6579/15-ц в частині задоволення вимог позову ПАТ «КБ «Надра» про солідарне стягнення реструктуризованої пені та реструктуризованого штрафу скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 по суті спору залишено без змін.

04.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра», , та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», , укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», .

20.08.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», , та ТОВ «Фінанс Проперті Групп», , укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп», .

26.08.2020 між ТОВ «Фінанс Проперті Групп», , ТОВ «ФК «Інвест Хаус», , укладено договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007, перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

29.12.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Хаус», , та ТОВ «ФК ФОРТ», , укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007, перейшло до ТОВ «ФК Форт».

Вказує, що є всі підстави для заміни стягувача у цій справі його правонаступником ТОВ «ФК Форт». Вказане повністю відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо видачі дубліката виконавчого документа вказує, що відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебуває;

Оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувана відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Отже, виконавчі документи стягувачем втрачено. Відсутність виконавчих підтверджується актом ліквідатора ПАТ КБ « НАДРА» про втрату виконавчих листів.

Як вказано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

ВС зауважив, що аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувана наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року по справі №263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувана та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено». Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

Отже, право отримання стягувачем дублікату виконавчого документа не залежить від причин втрати виконавчого документу.

Вказує, що 04.06.2015 за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «НАДРА», якою фактично було припинено нормальну діяльність банку. Згідно із законодавством України процедуру ліквідації та виконання обов`язку щодо ведення діяльності банку здійснював державний орган Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку. Отже, попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів. Позиція регулятора ґрунтується на тому, бо банк повністю втрачає процесуальну дієздатність після винесення рішення НБУ про прийняття постанови про відкликання ліцензії та ліквідацію. Повноваження органів управління банку, що ліквідується, покладаються на Фонд. З аналізу норм Закону України «Про банки та банківську діяльність», зокрема п. 2 ст. 48 випливає, що основною функцією Фонду в процесі ліквідації банків є організація відчуження всіх активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, до яких входять і права вимоги за кредитними договорами і аж ніяк не здійснення завдань щодо реального стягнення заборгованості за кредитними договорами. В даному випадку, через обставини, що не залежали від ПАТ КБ «Надра», який втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами у примусовому порядку з 04.06.2015, що унеможливило ефективне, прозоре управління проблемною заборгованістю банків з державною участю.

Отже, ліквідація банку, припинення основної діяльності банку, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, що також не залежала від первісного стягувача банку, вплинуло на факт втрати оригіналів виконавчих листів.

Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначає, що первісним стягувачем було пропущено,строк для пред`явлення виконавчого листа щодо боржників з причин його.втрати. Крім того, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання припав на період ліквідації банку, та це призвело до припинення основної діяльності банку. Зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників. :

Строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від попереднього кредитора, в особі банку ПАТ КБ «Надра».

За рішенням НБУ у банку було запроваджено процедуру ліквідації, через яку фактично було припинено нормальну діяльність банку. Процедуру ліквідації здійснював Фонд - державний орган, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку.

Пунктом 11 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. Таким чином, початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» унеможливив пред`явлення виконавчого листа до виконання, що й призвело до пропущення процесуальних строків.

Отже, попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів. Саме процедурою ліквідації банку, якою припинено основну діяльність банку, змінено весь склад керівництва, закрито територіальні відділення банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, обумовлено втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Вказує, що рішення суду від 04.07.2016, яке ухвалив Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконується, а пропущення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не дає можливості заявнику звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, що порушує норми чинного законодавства та рішення ЄСПЛ.

Таким чином, перебування ПАТ «КБ «НАДРА» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.

Звертає увагу суду на судову практику у аналогічних справах (за заявами про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку його пред`явлення до виконання), зокрема, Київський апеляційний суд розглядаючи апеляційну скаргу боржника на ухвалу суду першої інстанції у справі № 753/420/14-ц у аналогічній справі зробив такий висновок: судова колегія погоджується з висновком суду про доведеність факту втрати оригіналів виконавчого листа під час ліквідаційної процедури Банку, тому наявні підстави для видачі дублікату відповідного виконавчого листа та визнання наведених заявником причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, поважними, оскільки вони не-свідчать про умисну недбалість заявника. Касаційний цивільний суд розглядаючи касаційну скаргу боржника на вказану постанову Київського апеляційного суду зробив такий висновок: «Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року щодо заміни сторони виконавчого провадження і видачі дубліката виконавчого листа належить відмовити».

Також вказує, що відмова суду у видачі дублікату виконавчого документа для пред`явлення виконавчого документу на виконання фактично буде означати, що рішення суду буде не виконане.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.06.2023 справу було передано судді Сарай А.І.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 113 від 27.07.2023 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, матеріали справи підлягають повторному автоматичному перерозподілу у зв`язку з тим, що суддя Сарай А.І. перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2023 головуючим суддею по справі визначено суддю Шепетко І.О.

Ухвалою суду від 31.07.2023 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання прийнято до провадження, справу призначено в судове засідання.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, в заяві просив розглянути справу без його участі.

Боржник та інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили.

Від представників боржників надійшла заява про розгляд справи без їх участі та участі боржників. В заяві зазначили, що проти задоволення вимог заперечують повністю з підстав, зазначених в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 18.11.2022 у вказаній справі.

З огляду на наведене, на підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 у справі № 308/6579/15-ц позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ, заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007 та додатковим договором про внесення змін і доповнень № 2007/840-МК/72/1 до кредитного договору «Автопакет» № 2007/840-МК/72 від 25.12.2013 в сумі 230745,39 грн., з яких: 95284,71 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена; 26193,54 грн. заборгованість по сплаті відсотків, в тому числі прострочена; 3348,41 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 9528,50 грн. штраф за порушення п. 5.2 кредитного договору; 50332,48 грн. реструктуризована пеня; 46057,75 грн. реструктуризований штраф за порушення умов кредитного договору, на рахунок № НОМЕР_1 у відділенні ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ, МФО 380764, код 20025456. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України з кожного по 1153,72 грн.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19.07.2017 ухвалено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 в частині задоволення вимог позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення 50332,48 грн. реструктуризованої пені та 46057,75 грн. реструктуризованого штрафу, разом 96390,23 грн. скасувати, у задоволенні цих вимог відмовити, в іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016 по суті спору залишити без змін. За результатом вирішення справи змінено розподіл судових витрат, ухвалено стягнути: з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 671,82 грн. судового збору в дохід держави; з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1060,20 грн. у рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Згідно з даними системи документообігу суду 06.09.2017 судом видано два виконавчі листи щодо боржників в частині стягнення в дохід держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України з кожного по 671,82 грн. судового збору, які скеровано до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Матеріалами справи встановлено, виконавчі листи на виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості судом не видавалися.

За даними інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно відсутні.

Право вимоги до позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором, перейшло:

на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_3, посвідченого 04.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 1743, укладеного за результатом купівлі 18.05.2020 лоту на відкритих торгах (аукціоні), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020, від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп»;

на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, посвідченого 20.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 1850, від ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «Фінанс Проперті Групп»;

на підставі договору про відступлення прав вимоги без номера, посвідченого 26.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. за реєстровим № 286, від ТОВ «Фінанс Проперті Групп» до ТОВ «ФК «Інвест Хаус»;

на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги без номера, посвідченого 29.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. за реєстровим № 717, від ТОВ «ФК «Інвест Хаус»» до ТОВ «ФК Форт».

За умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 29.12.2020: новий кредитор ТОВ «ФК Форт» підтвердив, що: він прийняв за актом приймання-передачі документацію та інші документи, що підтверджують право вимоги до боржників (п. 4.1); має право запитувати у первісного кредитора додаткову інформацію або документи, що стосуються прав вимоги (п. 4.2); він ознайомився з умовами кредитних договорів, фактичним станом заборгованості, договорами забезпечення, інформацією, документами та судовими справами стосовно права вимоги та не має жодних зауважень (п. 6.1); первісний кредитор гарантує, що: вся інформація, передана новому кредитору, є повною та правдивою; новий кредитор отримав повну інформацію про стан обслуговування боржниками заборгованості за кредитним договором, а також про всі заходи первісного кредитора, направлені на погашення цієї заборгованості як в судовому, так і в позасудовому порядку (п. 6.2); новий кредитор підписанням цього договору підтверджує, що він розуміє характер права вимоги, усвідомлює, погоджується та приймає всі ризики, пов`язані з таким переходом, у тому числі ризики того, що новий кредитор у майбутньому не зможе отримати жодних коштів або майна за правами вимоги (п. 6.3).

Подібні умови містяться і в укладених раніше договорах щодо руху прав вимоги за кредитним договором від 03.06.2008 № 150-09/06-2008.

У силу положень ст. 202, ст. 512 ч. 1 п. 1, ст. 514, ст. 517 ч. 1 ЦК України та умов договорів послідовно відбувалася заміна кредиторів в зобов`язанні з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», потім на ТОВ «Фінанс Проперті Групп», потім на ТОВ «ФК «Інвест Хаус» і зрештою на ТОВ «ФК Форт», яке стало новим кредитором за зобов`язанням, що випливають із кредитного договору № 2007/840-МК/72 від 01.08.2007. Правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 204, 629 ЦК України). Тож відповідне правонаступництво відбувалося встановленим порядком.

Вказані обставини також встановлені в ухвалі суду від 18.11.2022, в якій було розглянуто заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», де первісний стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та за наслідками розгляду було відмовлено у задоволенні даної заяви.

Статтями 129, 129-1 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постанові від 03 листопада 2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 постанови).

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій господарського процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах. Якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми. У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису. Здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії господарського процесу не є можливою (пункти 6.19-6.22, 6.28).

Отже, у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20); здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128); у разі закінчення виконавчого провадження особа може заявити про заміну стягувача у справі, лише ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу (скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження), в межах якої будуть досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах (пункти 6.19, 6.28 постанови від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20)).

У постановах від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі №910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, суд зазначає, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» 03 квітня 2008 року, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником ТОВ «ФК Форс» не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням правової визначеності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення такого.

Крім того, заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Отже, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи те, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу по справі № 308/6579/15-ц до виконання, що заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-355, 442 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», первісний стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи,яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Сторони по справі:

Заявник: товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» - місцезнаходження: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2, .

Заінтересовані особи:

публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» - місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15, .

ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя І.О. Шепетко