Провадження № 22-ц/801/1535/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 рокуСправа № 127/15018/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Медвецького С.К.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про повернення позовної заяви від 09 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

23 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, що у наданий судом строк позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На апеляційну скаргу відзиву не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року вказана позовна заява залишена без руху, так як не відповідала вимогам цивільно-процесуального законодавства. Для усунення зазначених недоліків судом був встановлений строк не більше 5 днів з дня отримання ухвали.

Копію вищевказаної ухвали від 29 травня 2023 року отримано 31 травня 2023 року позивачем на електронну адресу, вказану в позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

02 червня 2023 року позивачем подано заяву про усунення недоліків (вх. №43633) разом із довідкою про нараховані та виплачені доходи № 151 від 24 квітня 2023 року.

Суд першої інстанції, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку, що позивач не виконав вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року та недоліки не усунув.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу, з тих підстав, що у визначений строк недоліки позовної заяви усунуті не були, а саме позивачем не наведено обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які позивач хоче стягнути з відповідача та не сплачено судовий збір.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так, позивачем вказано ціну позову 18 769,29 грн.

Варто зазначити, що обґрунтований розрахунок позовних вимог це такий розрахунок, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами угоди, відображення проведених виплат, тощо.

Надана позивачем довідка про нараховані та виплачені доходи № 151 від 24 квітня 2023 року не є обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються чи оспорюються відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а отже позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку сум, які позивач хоче стягнути з відповідача, а саме розрахунку середньоденного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу та не вказано періоду за який час просить стягнути.

Крім того, на вимогу ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру про стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу з розміром якого позивачу необхідно визначитись, але не менше 1073,60 грн, а також 2147,20 грн за дві вимоги немайнового характеру про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення №153-к/тр від 21 квітня 2023 року та визнання незаконним та скасування наказу №70-к/тр від 11 квітня 2023 року (із змінами, внесеними наказом №147-к/тр від 18 квітня 2023 року «Про внесення змін до наказу від 11 квітня 2023 року №70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 »).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, законом звільнено від сплати судового збору позивачів з такими вимогами: 1) про стягнення заробітної плати; 2) поновлення на роботі.

За змістом ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином пільга щодо сплати судового збору, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про визнання протиправними та скасування розпорядження та наказу про звільнення та стягнення середньго заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, зроблено висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

За таких обставин, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

Колегія суддів звертає увагу, що повернення заяви не перешкоджає ОСОБА_1 повторно звернутися із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвала суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.К. Медвецький