№ 2-84/2002
№/п 4-c/317/13/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.

при секретарі Дмитрієвій І.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за скаргою ОСОБА_1 , особа, бездіяльність якої оскаржується: Виконувач обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитро Ткаля, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності виконувача обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитра Ткалі,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання бездіяльності виконувача обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитра Ткалі, посилаючись на те, що рішенням Веселівського районного суду Запорізької області було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти не утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, до його повноліття, на теперішній час сину виповнилося 28 років. Веселівським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист№2-84 від 25.01.2002 р., на підставі якого було відкрито виконавче провадження №2810194, яке перебувало на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м.Запоріжжя. В рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову №851/10 від 03.05.2007 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на 41/200 частку квартири АДРЕСА_1 . 14.03.2008 р. виконавче провадження було завершено і винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Як зазначає заявник, на даний час будь-які виконавчі провадження стосовно нього відсутні. У зв`язку із тим, що виконувачем обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Д. Ткаля, було відмовлено у знятті арешту з майна боржника, заявник був вимушений звернутися до суду із скаргою.

Заявник у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути скаргу за його відсутності, оскільки відбуває за місцем проходження служби, просив суд скаргу задовольнити.

Особа, бездіяльність якої оскаржується - Виконувач обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитро Ткаля, у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, раніше надавав суду заперечення на скаргу, у яких зазначив, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №2810194 з виконання виконавчого листа від 25.01.2001 №2-84 Веселівського районного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки до повноліття дитини. В рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника від 03.05.2007 р. 14.03.2008 виконавче провадження завершено за п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 1999 р.), винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначив, що дана стаття на час закриття виконавчого провадження не передбачала винесення процесуального документу про зняття арешту з майна.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином про місце та час розгляду справи, однак судові повістки за місцем проживання не отримувала.

Суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, заяву заявника, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Веселівського районного суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку до його повноліття.

З інформаційного листа Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за вих. №34805/15 від 28.10.2022, вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №2810194 з виконання виконавчого листа від 25.01.2001 №2-84, виданого Веселівським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини до повноліття дитини. В рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника від 05.05.2007 року. 14.03.2008 року виконавче провадження завершено за п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 1999 р.), винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З постанови №851/10 від 03.07.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ Ковсаровою О.А. було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 41/200 частину квартири АДРЕСА_1 , в межах суми боргу 10100,00 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 41/200 частину квартири АДРЕСА_1 , в межах суми боргу 10100,00 грн.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.06.2006, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 41/200 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Зокрема, окремою підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно до норми наведеної статті - є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувана державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно: 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувану з підстав ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, заявник вказав, що 14.03.2008 року виконавче провадження було завершено та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, оскільки у 2008 році стягувач аліментів ОСОБА_2 віддала дитину заявнику на виховання та написала заяву у виконавчу службу про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності виконавчого листа на викононанні у зазначеній справі.

За таких обставин суд вважає законними вимоги про зняття арешту, накладеного на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність, адже виконавче провадження було завершено ще у 2008 році.

При цьому суд наголошує, що наявність протягом тривалого часу (майже 15 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на законне володіння своїм майном.

Викладені у цій скарзі мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 (пр. №61-3814св22), від 12 жовтня 2022 у справі №203/3435/21 (пр. №61-5467св22).

Відповідно до норм ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа), у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, незважаючи на вказані норми статей Закону, державним виконавцем арешт з майна ОСОБА_1 знято не було.

Засадами виконавчого провадження за ст.2 Закону є верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст.74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.13, 18, 28, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитра Ткалі (м.Запоріжжя, пр.Металургів, 6), неправомірною.

Зобов`язати виконувача обов`язків начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитра Ткалі (м.Запоріжжя, пр.Металургів, 6), зняти арешт з 41/200 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.06.2006, на праві спільної часткової власності, яке накладене в рамках виконавчого провадження № 2810194 з виконання виконавчого листа від 25.01.2001 №2-84 та скасувати оголошення заборони на її відчуження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 01.05.2023 року.

Суддя: О.М. Ачкасов