Справа № 199/9847/22
(2/199/896/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні; відповідач мешкає окремо від дітей. При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей з листопада 2022 р., сторони у цій справі не досягли згоди з питання матеріального забезпечення ОСОБА_2 , як батьком, своїх дітей.
Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття в розмірі1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.
Сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні.
Позивач просила про розгляд справи у її відсутність (а.с. 26).
Відповідач позов визнав частково, просив суд призначити аліменти в розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 29 32).
У відзиві на позовну заяву відповідач вважав завищеним розмір аліментів, про стягнення якого позивач заявила вимогу; відповідач посилається на те, що після отриманих поранень під час захисту держави від агресії РФ, відповідач був на лікуванні 62 дні та зараз очікує ВЛК, яка встановить стан здоров`я і є вірогідність того, що відповідача знімуть з військового обліку, як непридатного до виконання військового обов`язку в результаті отриманих травм, що означає, що відповідач не буде отримувати грошові надходження, як військовослужбовець, розпочнеться період реабілітації, тривалого лікування та пошук цивільної роботи. На переконання позивача при визначенні розміру аліментів має бути врахований п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України (стан здоров`я платника аліментів). Після припинення шлюбних відносин із позивачем, відповідач проживає разом зі своєю матір`ю, яка не працює, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та важко хворою бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за якою необхідний постійний фізичний догляд згідно висновку (113 (080-4/0).
На переконання відповідача, позивач не надала доказів на підтвердження можливості у відповідача сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі.

У відповіді на відзив позивач заперечувала проти доводів відповідача, та наполягала, що матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати йому аліментів в розмірі 1/3 частки від своїх доходів, відповідач не заперечує факту, що несе служу в ЗСУ та отримує заробітну плату. На переконання позивача, вік матері відповідач не можна вважати похилим, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він здійснює догляд за бабусею ОСОБА_6 , він не є її опікуном.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8), які проживають разом з позивачем (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідач мешкає окремо від дітей (ч. 1 ст. 82 ЦПК України), має певні захворювання, у тому числі які виникли у зв`язку з виконанням військового обов`язку, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 48-54).

Відповідач мешкає із матір`ю ОСОБА_5 , яка отримує компенсацію з 01.11.2022 р., яка призначена до 01.07.2023 р., як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у листопаді 2022 р. розмір допомоги склав 1 743,00 грн., у грудні 2022 р. 1743,00 грн., у січні 2023 р. 1 939,00 грн. (а.с. 56) та бабусею ОСОБА_6

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 58), хворіє (а.с. 61-66).

Відповідач отримує дохід, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майнових стан і доходи за період з 1 кварталу 2022 р. по 4 квартал 2022 р.

У січні 2023 р. розмір доходу відповідача склав 17 987,26 грн. (а.с. 47).

Сторони у цій справі не досягли згоди з питання утримання батьком неповнолітніх дітей.

Процесуальні дії у справі:
-ухвалою суду від 23.01.2023 р. відкрито провадження у цивільній справі;
-ухвалою суду від 14.03.2023 р. задоволено клопотання позивача про витребування доказів: витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) докази про розмір доходу, який отримав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 19.03.2022 р., та витребувано від військової частини № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) довідку про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 19.03.2022 р.
Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та регулюються ст. 27 Конвенції про права дитини, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України.
Дослідив докази, надані в порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, та суду не було надано доказів про виконання відповідачем вказаного обов`язку, наявні підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання в позасудовому порядку.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які є малолітніми та потребують утримання від обох батьків;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідач отримує дохід, має захворювання певні захворювання);
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (відповідач має на утриманні матір, яка здійснює догляд за ОСОБА_6 );

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав (докази не надані);

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (докази про такі витрати суду не надані);
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Батьки нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.
Суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину на підставі зазначених вище правових норм.
Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини.

Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Суду не було надано доказів про виконання відповідачем, як батьком дітей, обов`язку з їх утримання, яке необхідно для існування дітей, функціонування її організму та збереження їх здоров`я, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав дітей, які підлягають поновленню у спосіб, визначений законом та обраний позивачем при зверненні до суду.

Щодо розміру частки на утримання неповнолітніх дітей, яка стягуватиметься.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Обов`язок по утриманню дитини може здійснюватися у добровільному, примусовому та договірному порядку. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені законом. Під способом надання утримання слід розуміти погоджену сторонами натуральну або грошову форму утримання (ст.186 СК України).

Сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів не є завищеним, тому наявні підстави для стягнення аліментів в розмірі частки заробітку (доходу) відповідача.
Доводи відповідача не спростовують висновків суду, зазначених вище.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 2, 3, 5, 12, 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити повністю.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 29 грудня 2022 р.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 13.04.2023 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї