Справа № 450/3894/22 Провадження № 2/450/372/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Левицького Ігора Михайловича який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Пустомитівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 12.09.2008. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 та відкрилася спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 . Він зареєстрований і проживає у вищевказаному будинку з 07.03.2000, хоча проживав у ньому з народження. З 2003 року він страждає на психічні розлади, у 2005 році вперше лікувався у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні, повторно стаціонарно лікувався з 05.12.2006 по 02.04.2007. У зв`язку з тим, що він стаждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері і за психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.04.2008 до нього було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом. Знаходився на постійному лікуванні по 30.09.2022, а тому не мав змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, яку фактично прийняв, оскільки не відмовлявся від прийняття спадщини і за ним збереглося право на проживання в даному будинку. Після виписки з лікувального закладу він повернувся додому, де йому пояснили, що будинок, у якому він проживав успадкувала його двоюрідна сестра ОСОБА_3 . Таким чином він залишився без місця для проживання. 14.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивач зазначив, що будинок, який безпідставно успадкувала відповідачка, було розпочато будівництвом у 1963 році, його батько помер у 1969 році, вн прийняв спадкове майно після смерті батька разом з мамою. Протягом життя він добудовував будинок і будувалися прибудинкові будівлі. До теперішнього часу він зареєстрований проживаючим у спадковому майні. У зв`язку з його захворюванням на психічну хворобу він був позбавлений можливості займатися спадкуванням, оскільки за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому він був ізольований у психіатричній лікарні і не мав можливості займатися спадкуванням маминої частки майна, яке відкрилося у вигляді спадщини після її смерті. Відповідачка незаконно успадкувала майно, скориставшись його хворобою, при цьому знала, що є спадкоємці і ті, що прийняли спадщину, і спадкоємці попередньої черги спадкування. У судовому засідання позивач та його представник позов підтримали та дали пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив.

Позиція відповідачки: 02.02.2023 до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, у якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_5 , після смерті якої вона ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала будинок АДРЕСА_2 . Даний об`єкт зареєстрований за нею на праві власності. Свідоцтво про право на спадщину, яке оспорює позивач, видано на законних підставах. Позивач не навів доказів, що він має право на майно або право на обов`язкову частку у спадщині. Сам факт того, що позивач страждав на хронічне психічне захворювання і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не підтверджено доказами; доказів визнання його у законному порядку недієздатною особою або обмежено дієздатним не надано. На час смерті ОСОБА_5 позивач інвалідності не мав, довідка про інвалідність видана 22.10.2021. Разом з тим позивач не зазначає причину смерті матері, згідно лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла внаслідок нападу з метою убивства чи нанесення ушкоджень. Позивач не надав доказів звернення до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А також не вказав причин застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Вважає, що у позовніій заяві не зазначені підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщшину, видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 за померлою ОСОБА_5 щодо успадкування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . А тому просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач та її представник заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Позиція третьої особи Пустомитівської державної нотаріальної контори: пояснень на позовну заяву до суду не надала, явку представника в судове засідання не забезпечила.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

22.11.2022 запит про доступ до персональних даних; 07.12.2022 відповідь на запит до персональних даних; 20.12.2022 ухвала про відкриття загального провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання; 02.02.2023 відзив на позовну заяву; 14.02.2023 відповідь на відзив на позовну заяву; 28.03.2023 ухвала про витребування з Пустомитівської державної нотаріальної контори спадкової справи після смерті ОСОБА_5 ; 28.03.2023 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 Цивільного кодексу України виокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Так, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого повторно Пустомитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 12.10.2022.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з копії спадкової справи №206/2008 спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є ОСОБА_3 .

З наявного у спадковій справі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Пустомтівського районного нотаріального округу Львівської області Соколюк Н.В., вбачається, що ОСОБА_5 26.12.2006 склала заповіт, яким все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, грошові вклади на рахунках, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.03.2008 відповідач, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Як вбачається з Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, №19840068 від 11.08.2008, наявного в матеріалах спадкової справи, будинок, кол. АДРЕСА_2 належав на праві приватної власності ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності від 25.03.1987, виданим Оброшинською сільською радою на підставі рішення Пустомитівського виконкому від 19.03.1987 №135.

12.09.2008 державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідачці ОСОБА_3 на спадкове майно житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідач прийняла спадщину після смерті матері позивача згідно складеного нею заповіту.

Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. № 916/780/18 свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Доказів визнання заповіту недійсним чи будь яких інших підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину стороною позивача не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як вбачається з матеріалів справи, довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №053179 згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано 2 групу інвалідності безтерміново, видана лише 22.10.2021.

Таким чином, судом встановлено, що на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не належав до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Покликання сторони позивача на родинні відносини з спадкодавцем, яка була матір`ю позивача та фактичне прийняття позивачем спадщини, оскільки він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не може бути підставою для скасування оскарженого свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкування відбулося за заповітом.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання раніше виданого свідоцтва про право на спадщину недійсним, не надав доказів безпідставності видачі такого.

Вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, як правило, поєднуються з іншими позовними вимогами, зокрема з вимогами, вирішення яких створює підстави для визнання свідоцтва недійсним - про визнання заповіту недійсним, усунення від права на спадкування, визнання недійсною відмови від прийняття спадщини тощо. Проте не виключається звернення до суду із позовом, що містить лише вимогу про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, за якими встановлювалось фактичне прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця (матері позивача). Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним в тому випадку, коли спадкоємець, якому таке свідоцтво видане, не має права на спадкування. Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що відповідач не мав права на спадкування майна, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1241, 1268, 1297, 1301 ЦК України, суд,

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Пустомитівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання с.Мшана, Городоцького району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Пустомитівська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: 81100, вул. Грушевського, 24, м.Пустомити, Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 05.05.2023.

СуддяД. А. Кукса