Справа № 177/545/22
Провадження № 2/177/41/23
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

16 травня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 06.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 22.10.2020 ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20550 грн, а останній зобов`язався їх повернути в строк до 15.11.2020 року, про що складено розписку підписану відповідачем власноручно. У разі неповернення коштів у визначений строк, ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти в подвійному розмірі 41100 грн.

10.05.2021 ОСОБА_2 взяв у позивача інструмент для власного використання, а саме: перфоратор зі свердлом 22 мм вартістю 5000 грн., перфоратор «Зенит» в кількості 2 шт вартістю 4960 грн., зварювальний апарат вартістю 4000 грн., електропилу вартістю 2000 грн, зобов`язавшись повернути інструмент до 30.05.2021 року. У випадку неповернення інструменту, зобов`язався сплатити позивачу його подвійну вартість, про склав розписку.

31.05.2021 відповідач отриманий інструмент не повернув та в цей же день написав розписку, в якій зобов`язався повернути інструмент до 30.07.2021 та додатково взяв плиткоріз вартістю 3000 грн, зобов`язавшись у випадку не повернення інструменту позивачу, сплати його вартість у подвійному розмірі.

Позивач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, позивач посилаючись на положення законодавства щодо договору позики, просив суд стягнути з відповідача 79020 грн.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивач надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, про що свідчить відповідь на окрему ухвалу суду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надав. Відзиву не подано.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 22.10.2020 ОСОБА_2 склав розписку, відповідно до змісту якої, зобов`язався повернути борг перед ОСОБА_1 в сумі 20550 грн. до 15.11.2020 року, а у випадку невиконання своїх зобов`язань, зобов`язався сплатити подвійним розмір боргу 40110 грн. (а.с. 6).

10.05.2021 між сторонами досягнуто домовленість, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 отриманий у нього інструмент, а саме перфоратор зі свердлом 22 мм вартістю 5000 грн., перфоратор «Зенит» в кількості 2 шт вартістю 4960 грн., зварювальний апарат вартістю 4000 грн., електропилу вартістю 2000 грн, зобов`язавшись повернути інструмент до 30.05.2021. У випадку неповернення інструменту у строк до 30.05.2021, зобов`язався повернути суму в подвійному розмірі (а.с. 7). В строк до 30.05.2021 відповідач інструмент не повернув, у зв`язку з чим 31.05.2021 повторно склав розписку, відповідно до якої отримавши додатково до раніше отриманого інструменту плиткоріз вартістю 3000 грн., зобов`язався повернути весь інструмент до 30.07.2021, а у випадку невиконання своїх зобов`язань, зобов`язався повернути суду боргу в подвійному розмірі (а.с. 8).

Як вказав позивач, ні грошова сума, ні переданий відповідачу в користування інструмент, йому не повернуто, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми позики та вартості отриманого в користування інструменту.

Відповідач до суду не з`явився, вказані обставини не заперечив.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.5-7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77-78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи вказаний спір, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли відносини позики щодо грошової суми в розмірі 20550 грн., про що вказав позивач та не заперечив відповідач. Вказане випливає зі змісту розписки від 22.10.2020 в якій передбачено обов`язок повернення коштів у сумі 20550 грн у строк до 15.11.2020 та наслідки у випадку не повернення боргу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед інших, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст. 16 ЦК України, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Оскільки матеріали справи містять розписку про обов`язок боржника повернути позивачу борг у суму 20550 грн., а у разі його не повернення в строк до 15.11.2020 сплати його в подвійному розмірі, враховуючи не повернення позивачеві грошових коштів у вказаній сумі, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу в подвійному розмірі, та виходячи з принципу диспозитивності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 40110 грн. по розписці від 22.10.2020.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача боргу за розпискою з обов`язком повернення подвійної вартості інструменту, переданого в користування, суд приходить до висновку, що визначені в розписка інструменти не є речами з родовими ознаками, а тому не можуть бути предметом договору позики.

Разом з тим, при вирішенні спору, суд виходячи з принципу «суд знає закони», має застосувати до спірних правовідносин відповідну норму права.

Так, відповідно до ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Як слідує зі змісту розписок виданих боржником 10.05.2021 та 31.05.2021, сторони між собою погодили, що у разі не виконання боржником обов`язку щодо повернення у визначений строк інструмент, переданий йому в користування, він зобов`язується сплатити позивачу грошову суму в подвійному розмірі вартості інструмента. Тобто, сторони змінили існуюче між ними зобов`язання щодо передання майна в користування на певний строк, у грошове зобов`язання, з обов`язком повернення вартості майна в подвійному розмірі, надавши йому ознаки позикового зобов`язання.

Виходячи з засад свободи договору, необхідності належного виконання зобов`язання, враховуючи наявність розписок про зобов`язання у позивача, відсутності на них відміток про виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне вимоги позивача такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів змагальності, диспозитивності та справедливості, а також відповідно до принципу свободи договору та обов`язку його виконання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 79020 гривень.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 992 гривень (а.с. 11).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість в розмірі 79020 (сімдесят дев`ять тисяч двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В.Березюк