ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 квітня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/107/22

Головуючий у першій інстанції Балаба О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/283/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

місце ухвалення рішення смт Короп,

час проголошення рішення суду 16 год. 41хв,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 9 листопада 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати автомобіль Mercedes-Bens Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 р. в, № куз. WDB НОМЕР_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутим за час шлюбу, та зобов`язати відповідача сплатити на її користь компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля, що становить 310 574 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначала, що у період шлюбу сторони 11 лютого 2017 року за спільні кошти придбали автомобіль Mercedes-Bens Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 р. в, № куз. WDB НОМЕР_1 , зареєструвавши його за відповідачем. У травні 2019 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року шлюб розірвано. У грудні 2021 року позивачка дізналась, що під час шлюбу без її згоди відповідач продав спірний транспортний засіб, грошові кошти привласнив і половину вартості автомобіля їй не компенсував, чим порушив право співвласника майна, розпорядившись їм на власний розсуд.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності сторін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 у сумі 310 574 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами вартість 1/2 частки автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI у заявленій сумі 310 574 грн.

Указує на те, що ОСОБА_2 придбав у 2017 року спірний транспортний засіб за ціною 224 984 грн і відчужив його у 2019 року за ціною 149 000 грн. Позивачка, стверджуючи заявлену в позові вартість 1/2 частки транспортного засобу, додала до позовної заяви оголошення про продаж автомобіля аналогічної марки та схожих технічних параметрів, які не містять даних про дату їх розміщення, хоча вартість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI має розраховуватися саме на дату його продажу 22 червня 2019 року. Розрахунок вартості транспортного засобу, доданий позивачкою до позовної заяви, складено за курсом долара США станом на 01 лютого 2022 року, а не на дату продажу автомобіля. З урахуванням того, що ОСОБА_1 не доведено розміру вартості 1/2 частки автомобіля на дату його продажу третій особі, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У наданому відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Домітращук І.М., не погодившись з доводами апеляційної скарги, просить залишити скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що за час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали автомобіль Mercedes-BenzSprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 року випуску, проте відповідач без згоди позивачки продав належний подружжю транспортний засіб, привласнивши собі грошові кошти. Звертаючись з цим позовом, ОСОБА_1 надала відомості про ринкову вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортного засобу на час розгляду, відповідач в належний спосіб заявлену нею суму до стягнення не спростував.

Сторона позивача просить не брати до уваги доводи ОСОБА_2 щодо необхідності визначення вартості спірного автомобіля, виходячи з умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки у правочині така ціна зазначена за згодою сторін, але не відповідає його дійсній вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль Mercedes-BenzSprinter 318 CDI придбано сторонами під час шлюбу і продано відповідачем без згоди співвласниці, тому спірний транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності сторін та неподільною річчю. Суд першої інстанції погодився з доводами сторони позивача про те, що вартість автомобіля становить 621 148,85 грн і стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 його частки у сумі 310 574 грн.

З такими висновками суду першої інстанції частково не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, з 31 липня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 10).

Під час шлюбу подружжям придбано автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см., 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , який 11 лютого 2017 року зареєстровано за ОСОБА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (т. 1 а.с. 11).

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС № 31/2089аз від 30 грудня 2021 року, автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см., 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , перереєстровано 22 червня 2019 року на нового власника (т. 1 а.с. 16).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 та ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 60 СК України, які узгоджуються з приписами ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України).

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Великої Палати Верховного Суду і Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справа № 372/504/17, від 19 листопада 2019 року справа № 757/6978/17-ц, від 28 березня 2018 року справа № 759/14349/15-ц, від 07 лютого 2018 року справа № 654/5243/14-ц, від 06 лютого 2018 року справа № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року справа № 404/1515/16-ц.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За вимогами ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм чинного законодавства та враховуючи, що спірний транспортний засіб Mercedes-BenzSprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 року випуску, сторони придбали під час перебування у зареєстрованому шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір або будь-яка домовленість про розподіл майна, ОСОБА_2 здійснив продаж зазначеного майна без повідомлення про це ОСОБА_1 та без отримання її згоди, районний суд дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

Переглядаючи рішення суду в частині вирішених судом першої інстанції позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, колегія суддів враховує наступне.

Районний суд, зазначивши у мотивувальній частині рішення, що головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України), у резолютивній частині рішення визнав автомобіль марки Mercedes-BenzSprinter 318 CDI, 2987 куб. см., 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , об`єктом спільної сумісної власності сторін, залишивши, крім зазначеного, поза увагою, що на час розгляду справи автомобіль відчужений новому власнику ОСОБА_3 і наразі вирішується питання саме грошової компенсації 1/2 частини його вартості.

Отже, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя за умови вибуття автомобіля з власності ОСОБА_2 та стягнення на користь позивачки грошової компенсації не відповідає викладеним у мотивувальній частині рішення суду нормам матеріального права, у зв`язку з чим рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року в частині вирішених позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя належить скасувати і відмовити ОСОБА_1 у задоволенні таких вимог.

Апеляційний суд вважає також частково вірними доводи апеляційної скарги щодо неправильно визначеного судом першої інстанції розміру грошової компенсації 1/2 частки спірного автомобіля, який стягнуто з відповідача на користь позивачки.

Визначаючи суму грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу до стягнення на користь позивачки, суд першої інстанції взяв до уваги наданий ОСОБА_1 орієнтований розрахунок ринкової вартості спірного майна (т. 1 а.с. 28-29).

З огляду на доводи апеляційної скарги щодо неправильності визначеного судом розміру вартості 1/2 частки автомобіля, який указано позивачкою на підставі її власного розрахунку, непроведення районним судом експертизи, яка б підтверджувала ринкову вартість транспортного засобу, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25 січня 2023 року за клопотанням сторони позивача призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

За результатами судової автотоварознавчої експертизи № 294/23-24 від 09 березня 2023 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля Mercedes-BenzSprinter 318 CDI, 2987 куб. см, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи, складає 509 822 грн (т. 2 а.с. 72-74).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність визначення вартості автомобіля на дату його продажу 22 червня 2019 року, а не на час проведення експертизи з огляду на наявність правового висновку Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, згідно з яким вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Підстав відступити від цього правового висновку під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.

Аргументи відповідача про те, що з огляду на визначену у договорі купівлі-продажу автомобіля ціну майна в розмірі 149 000 грн, 1/2 частка його вартості становитиме 74 500 грн, апеляційний суд не може покласти в основу судового рішення. Відповідно до п. 3 договору, укладеного між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) 22 червня 2019 року, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу становить 149 000 грн (т. 1 а.с. 235). Отже сторони договору зазначили у правочині ціну автомобіля за спільною домовленістю. Разом з тим, вирішуючи спір, суд зобов`язаний встановити дійсну (ринкову) вартість транспортного засобу на час розгляду справи.

Отже, з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи № 294/23-24 від 09 березня 2023 року, ринкова вартість спірного автомобіля становить 509 822 грн, а 1/2 частка його вартості 254 911 грн.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначеного судом першої інстанції розміру грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Mercedes-BenzSprinter 318 CDI, 2987 куб. см., 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шляхом зменшення суми компенсації з 310 574 грн до 254 911 грн.

Не приймаються як докази та відповідно не надається правова оцінка наданим ОСОБА_2 після призначеної апеляційним судом експертизи наряду-замовлення № 352 від 25 квітня 2019 року, наряду-замовлення № 384 від 14 травня 2019 року та рахунку-фактурі № 390 від 24 травня 2019 року (т. 2 а.с. 52-54), оскільки наведені документи не були предметом дослідження суду першої інстанції, а відповідачем не наведено визначених ч. 3 ст. 367 ЦПК України виняткових випадків та об`єктивних і незалежних від нього причин неподання доказів до районного суду.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Згідно із ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За проведення судової автотоварознавчої експертизи № 294/23-24 від 09 березня 2023 року ОСОБА_1 сплатила 2 389,80 грн (т. 2 а.с. 63).

Ураховуючи, що судовою автотоварознавчою експертизою визначено ринкову вартість спірного автомобіля, результати експертизи покладено в основу цього судового рішення, ОСОБА_1 понесено судові витрати на її оплату, вказані витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки у сумі 1 961 грн.

Оскільки апеляційний суд змінює в частині рішення суду першої інстанції і частково задовольняє апеляційну скаргу, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 323,95 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя скасувати.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності сторін відмовити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення грошової компенсації змінити.

Зменшити визначений судом першої інстанції розмір грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2987 куб. см., 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 310 574 (трьохсот десяти тисяч п`ятисот семидесяти чотирьох) грн 00 коп. до 254 911 (двохсот п`ятидесяти чотирьох тисяч дев`ятисот одинадцяти) грн 00 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 2 323 (дві тисячі триста двадцять три) грн 95 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 961 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) грн 00 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2023 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова