Єдиний унікальний номер 725/1732/22
Номер провадження 2/725/243/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

за участю

секретаря Сумарюк М.О.,

представника позивача: Головко О.С.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 інтереси яких представляє адвокат Головко Ольга Станіславівна до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 28 березня 2006 року ОСОБА_2 придбала у спільну сумісну власність разом з чоловіком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , гараж № IX-13, цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка, його частку у праві власності на вищевказаний гараж успадкували дружина спадкодавця ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 ..

Таким чином гараж № НОМЕР_1 , цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , частка якої становить 3/4 та її неповнолітній доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частка якої становить 1/4.

Зазначила, що 19.04.2021 року на замовлення ОСОБА_2 . Міським комунальним бюро технічної інвентаризації проведено обстеження будівлі гаражу ІХ-13, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м., та надано інформацію, що будівлі даного гаражу присвоєно літеру «Д» та виготовлено технічний паспорт на будівлю гаража, із зазначенням технічних характеристик даного об`єкту нерухомого майна.

При цьому не зважаючи на те, що гараж літ. Д (ІХ-13), цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_2 з 28 березня 2006 року та позивачка користується даним гаражем протягом всього строку перебування гаражу у її власності, 23.05.2017 року приватний нотаріус Холоменюк О.І. протиправно зареєструвала право власності на зазначений гараж за померлою особою ОСОБА_6 , який помер ще у 1986 році, а ІНФОРМАЦІЯ_3 видала свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий №3302, згідно якого право власності на даний гараж перейшло в порядку спадкування до ОСОБА_1 .

Вказувала, що підставою для реєстрації права власності на гараж цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , за покійним ОСОБА_6 слугував ордер № 589, виданий 12.11.1981 року Житловим управлінням виконкому Чернівецької міської ради та рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів № 726/21 від 03.11.1981 року.

Вчиняючи реєстрацію права власності на гараж цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 , за покійним ОСОБА_6 , приватний нотаріус Холоменюк О.І. допустила низку грубих порушень норм чинного законодавства України, оскільки Рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів №726/21 від 03.11.1981 року «Про дозвіл на користування гаражами» надало дозвіл покійному ОСОБА_6 лише на користування гаражем для зберігання автомобіля «Запорожець» з ручним управлінням. А сам Ордер № 589 від 12.11.1981 року лише підтвердив право покійного ОСОБА_6 на укладення договору на право зайняття приміщення. Ні з рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів № 726/21 від 03.11.1981 року «Про дозвіл на користування гаражами» ні з самого Ордеру № 589 від 12.11.1981 року не вбачається перехід до покійного ОСОБА_6 права власності на гараж цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Окрім того, нотаріусом упущено той факт, що Ордер № 589 від 12.11.1981 року «на право занятия помещения» слугував підставою для укладення відповідного договору, яким визначались строк, умови користування займаним приміщенням, права сторін тощо... І лише провівши дослідження умов даного договору та можливих додатків до нього можна було б зробити висновок про те, чи відбувся перехід права власності на вищезазначений гараж до покійного ОСОБА_6 ..

Зазначала, що спірний гараж, який належить їй на праві приватної власності, був побудований за рішенням міськвиконкому № 433/20 від 14.08.1961 року інвалідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким було дозволено за власний рахунок побудувати гаражі на 2 бокси у дворі буд. АДРЕСА_1 . Рішенням Першотравневого районного суду від 25 червня 2002 року в справі за позовом ОСОБА_9 до Чернівецького міськвиконкому про визнання права власності на гараж, було встановлено, що: 14.08.1961 року гр. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виділено земельну ділянку 36 кв.м. за рахунок подвір`я буд. АДРЕСА_1 під будівництво гаражу на 2 бокси, вказане будівництво зобов`язано проводити за власний рахунок, що підтверджується протоколом № 20 Чернівецького міськвиконкому. В 1973 р. гараж ОСОБА_8 перейшов у користування ОСОБА_10 , а в 1978 р. в користування ОСОБА_11 ..

В 1984 році ОСОБА_9 уклав зі ОСОБА_11 угоду купівлі-продажу гаражу, згідно якої передав ОСОБА_11 300 руб., а ОСОБА_11 передав йому гараж у власність. Факт передачі гаражу у власність ОСОБА_9 підтверджується актом від 25.10.2000 року, довідками ЖРЕП-9 про те, що ОСОБА_9 користується гаражем ІХ-13 з 1984 року.

З огляду на вищезазначене, гараж літ. ІХ-13, який розташований по АДРЕСА_1 , починаючи з моменту його будівництва у 1961 році і до моменту винесення рішення Першотравневого районного суду 25 червня 2002 року, перебував у постійному користуванні громадян ОСОБА_8 (з моменту будівництва до 1973 року), ОСОБА_10 (з 1973 року по 1978 рік), ОСОБА_11 (з 1978 року по 1984 рік), ОСОБА_9 (з 1984 року до реєстрації права власності за ним у 2002 році на підставі Рішення Першотравневого районного суду). Після цього гараж ІХ-13 було відчужено ОСОБА_12 (спадкоємицею ОСОБА_9 ) у 2003 році за договором купівлі-продажу гаража від 28 січня 2003 року. А 28 березня 2006 року ОСОБА_2 придбала даний гараж у спільну сумісну власність разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Саме тому спірний гараж ніколи не передавався у користування покійному ОСОБА_6 , який помер 1986 році. А ордер № 589 від 12.11.1981 року виданий покійному ОСОБА_6 на зовсім інший гараж, який розташований за тією ж адресою, що і гараж позивачки.

Крім того зазначила, 27.06.2017 року ОСОБА_1 було відчужено гараж літ. Д, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м., ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 27.06.2017 року, запис в реєстрі № 3307 про, що вона випадково дізналася в літку 2021 року коли якийсь чоловік почав перешкоджати їй увійти до даного гаражу, який викрикував, що це гараж його дружини ( ОСОБА_4 ), який вона придбала за договором купівлі-продажу.

На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35389035 від 26.05.2017 року та припинити право власності за записом про право власності номер 20614749 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м.. Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35882726 від 27.06.2017 року та припинити право власності за записом про право власності номер 21122844 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м.. Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35887041 від 27.06.2017 року та припинити право власності ОСОБА_4 за записом про право власності номер 21127350 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м.. А також стягнути судові витрати по справі.

Відзиву на позов відповідачами подано не було.

За клопотанням представника відповідача судом було витребувано інвентаризаційні справи з Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації та Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позові. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що даний гараж він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_6 .. На його думку батько тимчасово надав ОСОБА_13 даний гараж. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_4 будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула. Жодних клопотань суду не направляла.

Третя особа в судове засідання не прибула.

Суд, заслухавши присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено наступне.

Щодо реєстрації права власності на спірний гараж за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Відповідно до договору купівлі-продажу гаражу посвідченого приватним нотаріусом Гандабурою Г.П. 28.03.2006 року ОСОБА_14 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 продала, належний їй на підставі договору купівлі продажу гаража, посвідченого нотаріусом Першої Чернівецької держнотконтори від 28.01.2003 року, за реєстровим номером №2-283, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації 17.02.2003 року, реєстраційний номер 6192 згідно витягу №50298, виданого 17.02.2003 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 гараж літ. ІХ-13, цегляний, загальною площею 15.7 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.18).

Право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було зареєстровано за ними 05.04.2006 року відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10308370 виданого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації (а.с.19).

ОСОБА_14 придбала гараж №ІХ-13, загальною площею 15.7 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 28.01.2003 року у ОСОБА_15 , який їй належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.44-46).

ОСОБА_15 вочевидь успадкувала зазначений гараж після смерті ОСОБА_9 за яким було визнано право власності на гараж № НОМЕР_1 , який розташований за адресою АДРЕСА_1 рішенням Першотравневого районного суду від 25.06.2002 року (а.с.43).

Зазначеним рішенням суду від 25.06.2002 року встановлено, що:

14.08.1961 року гр. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виділено земельну ділянку 36 кв.м. за рахунок подвір`я буд. АДРЕСА_1 під будівництво гаражу на 2 бокси, вказане будівництво зобов`язано проводити за власний рахунок, що підтверджується протоколом № 20;

В 1973 р. гараж ОСОБА_8 перейшов у користування ОСОБА_10 , а в 1978 р. в користування ОСОБА_11 , що підтвержується рішенням Чернівецького міськвиконкому;

В 1984 році ОСОБА_9 уклав зі ОСОБА_11 угоду купівлі-продажу гаражу, згідно якої передав ОСОБА_11 300 руб., а ОСОБА_11 передав йому гараж у власність. Факт передачі гаражу у власність ОСОБА_9 підтверджується актом від 25.10.2000 року, довідками ЖРЕП-9 про те, що ОСОБА_9 користується гаражем ІХ-13 з 1984 року (а.с.43).

Таким чином доводи позивачки, що гараж № НОМЕР_3 , починаючи з моменту його будівництва у 1961 році і до моменту винесення рішення Першотравневим районним судом 25 червня 2002 року, перебував у постійному користуванні громадян ОСОБА_8 (з моменту будівництва до 1973 року), ОСОБА_10 (з 1973 року по 1978 рік), ОСОБА_11 (з 1978 року по 1984 рік), ОСОБА_9 (з 1984 року до реєстрації права власності за ним у 2002 році на підставі Рішення Першотравневого районного суду), після чого гараж ІХ-13, загальною площею 15,7 кв.м. було відчужено ОСОБА_12 (спадкоємицею ОСОБА_9 ) у 2003 році за договором купівлі-продажу гаража від 28 січня 2003 року ОСОБА_14 , а 28 березня 2006 року ОСОБА_2 придбала даний гараж у спільну сумісну власність разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , повністю підтверджуються наявними у справі доказами.

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 його частку у праві власності на вищевказаний гараж успадкували дружина спадкодавця ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 (а.с.20-24).

Щодо реєстрації права власності на спірний гараж за ОСОБА_1 ..

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 23.05.2017 року було зареєстровано право власності (номер запису 20614749) за ОСОБА_6 на підставі ордеру серія та номер №589, виданий 12.11.1981 року народження, видавник Житлове управління виконкому Чернівецької міської ради; довідка серія та номер: №212/0214-9/2017, виданий 23.05.2017, видавник: Холоменюк О.І., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу; рішення виконкому серія та номер: 726/21, виданий 03.11.1981, видавник: виконавчий комітет Чернівецької міської ради народних депутатів; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, серія та номер: 47677256, виданий 11.05.2017 року, видавник Холоменюк О.І., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.30).

Встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , дана обставина не заперечувалась учасниками справи.

В подальшому 27.06.2017 року право власності на гараж літ. Д, площею 15.7 кв.м. по АДРЕСА_1 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: р.№3302, виданий 27.06.2017, видавник: Холоменюк О.І., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.30).

Того ж дня (27.06.2017 року) право власності на даний гараж, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. на підставі договору купівлі-продажу гаражу, серія та номер: р.№3307, виданий 27.06.2017, видавник: ОСОБА_16 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.29 на звороті).

Отже серед документів на підставі яких приватним нотаріусом Холоменюк О.І. було зареєстровано право власності на спірний гараж за померлим у 1986 році ОСОБА_6 був ордер №589 від 12.11.1981 року на право зайняття приміщення по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому міськради від 03.11.1981 р. №726/21 (а.с.41).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської Ради народних депутатів від 03.11.81 р. №726/21 надано дозвіл міськжитлоуправлінню переоформити гараж по АДРЕСА_1 , який раніше належав гр.. ОСОБА_17 на ім`я інваліда Великої Вітчизняної війни першої групи гр.. ОСОБА_6 , для зберігання автомобіля «Запорожець» з ручним управлінням. Гр. ОСОБА_17 вказаний гараж встановила на підставі рішення міськвиконкому від 25.12.1970 року №682/24 (а.с.106).

Рішенням виконкому Чернівецької міської Ради депутатів трудящих від 25.12.1970 року №682/24 надано дозвіл гр.. ОСОБА_17 , тимчасово, до будівництва кооперативного гаражу, установити збірно-розбірний металевий гараж для власної автомашини « ОСОБА_18 » у дворі будинку АДРЕСА_1 , згідно з викопіровкою з генплану (а.с.107).

Таким чином ОСОБА_6 було видано ордер №589 від 12.11.1981 року на право зайняття збірно-розбірного металевого гаражу встановленого гр. ОСОБА_17 ..

При цьому зі змісту рішення №205/10 від 24.04.1973 року виконавчого комітету Чернівецької міської Ради депутатів Трудящих встановлено, що земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 18 кв.м. на якій розташований цегельний гараж гр. ОСОБА_19 відведено у користування ОСОБА_10 та цей гараж передано у його користування під власну автомашину (а.с.102).

Згідно матеріалів інвентаризаційних справ Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації та Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, а також довідки №847 від 19.04.2021 року встановлено, що гараж по АДРЕСА_1 (№ІХ-13), площею 15.7 кв. позначений літ. «Д» (а.с.38).

Отже гараж по АДРЕСА_1 , літ. «Д» (№ІХ-13), площею 15.7 кв. є капітальною спорудою побудований із цегли, який належав ОСОБА_8 , немає жодного відношення до збірно-розбірного металевого гаражу дозвіл на встановлення якого було надано гр. ОСОБА_17 та в подальшому переоформлено на ОСОБА_6 та видано ордер на право його зайняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (в редакції на день вчинення реєстраційних дій) державним реєстратором в тому числі є нотаріус.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України № 1952-IV (в редакції на день вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; Перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України № 1952-IV (в редакції на день вчинення реєстраційних дій) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідачі не надали доказів які б спростовували доводи позивача, суд приходить до висновку, що у нотаріуса не було підстав для вчинення реєстраційних дій, щодо гаража по АДРЕСА_1 , літ. «Д», площею 15.7 кв., а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Щодо судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що включають в себе витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Встановлено, що позивачкою було сплачено 2977 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позову та 496,20 грн. за забезпечення позову, які підлягають стягненню з відповідачів.

У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із наданих доказів понесення витрат на правничу допомогу судом встановлено, що ОСОБА_2 було сплачено 15 000 грн., що підтверджено копією Договору про надання правової допомоги, Додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги, Актом про прийняття-передачу наданих послуг до договору про надання правової допомоги.

Таким чином з відповідачів підлягають стягненню також і понесені позивачкою витрати на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.4-6, 76-81, 95, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олени Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35389035 від 26.05.2017 року та припинити право власності за записом про право власності номер 20614749 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м..

Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олени Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35882726 від 27.06.2017 року та припинити право власності за записом про право власності номер 21122844 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м..

Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олени Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35887041 від 27.06.2017 року та припинити право власності ОСОБА_4 за записом про право власності номер 21127350 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,7 кв.м..

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) 2977 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позову та 496,20 грн. за забезпечення позову, в рівних частках відповідно по 1 488 грн. 60 коп. та 248 грн. 10 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. в рівних частках по 7 500 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун