Номер провадження: 22-ц/813/3673/23
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року у справі

про стягнення компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Приватне підприємство "Прогрес-ріелт", приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна,

встановив:

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду

м. Одеси з вказаним вище позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини відчуженого відповідачем сумісного майна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати додаткове рішення Київського районного суду від 27 липня 2022 року, як незаконне, посилаючись на те, що витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, вказує, що належним чином завірені первинні документи представником відповідача не долучені до справи, крім того, судом не враховано обсяг витрат правничих послуг у порівнянні із заявленими позовними вимогами, які дорівнюються майже 21% від ціни позову. Водночас зазначає про те, що вона дійсно не заявляла будь-яких клопотань щодо зменшення розміру додаткових витрат, зокрема, на правничу допомогу, про стягнення яких заявлено відповідачем, оскільки після ознайомлення з неповним рішенням суду, вона знервувала та захворіла.

10 листопада 2022 року через систему "Електронний суд" представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Земляков О.А. подав відзив на апеляційну скаргу в якому, зокрема вказує про законність оскаржуваного позивачкою додаткового рішення від 27 липня 2022 року та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які спростовуються матеріалами, що містяться у справі надані стороною відповідача на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень.

Представник відповідача та представники третіх осіб до судового засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Отже, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 за доводами апеляційною скарги, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване додаткове рішення відповідає.

Ухвалюючи додаткове рішення у цій справі про стягнення з позивачки на користь відповідача судові витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 15000 гривень, суд першої інстанції виходив із того, що такий розмір суми, заявлений в порядку компенсації витрат адвоката є обґрунтованим, підтвердженим умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, співмірним з наданими адвокатом послугами та складністю і часу розгляду справи, відповідає сумі витрат зазначених відповідачем у попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат. При цьому судом зазначено, що позивачкою під час розгляду справи, не надано жодних заперечень стосовно розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, як і не надано клопотань про зменшення цих витрат на оплату правничої допомоги, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх зменшення.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокат Земляков О.А. в обґрунтування цих вимог надав суду договір №21-12/2021 про надання правової допомоги від 21 грудня 2021 року відповідно до якого (предмет договору) адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу щодо представництва інтересів ОСОБА_2 у Київському районному суді м. Одеси у справі №947/38093/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне підприємство "Прогрес-ріелт", приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А., про сплату компенсації, в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (п. 1.1).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п.2.1).

Гонорар адвоката при наданні правової допомоги за даним договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 15000 гривень (п.3.1.).

Згідно опису робіт (наданих послуг) адвокатом Земляковим О.А. у справі №947/38093/21 станом на 14 липня 2022 року, останнім надано такі види правничої допомоги та витрачено часу:

- складення заяви про ознайомлення з матеріалами справи та направлення її до суду (0,5 години);

- ознайомлення з матеріалами справи (1,5 години);

- складення відзиву на позовну заяву (3 години);

- ознайомлення з відповіддю на відзив та додатками (0,5 години);

- складення заяви про відкладення розгляду справи від 28.02.2022 року та направлення її до суду (0,5 години);

- участь адвоката в судовому засіданні 31.05.2022 року (0,25 години);

- участь адвоката в судовому засіданні 22.06.2022 року (0,25 години);

- участь адвоката в судовому засіданні 13.07.2022 року (0,25 години);

- складення заяви про стягнення витрат на правову допомогу з додатками (1 година), а всього 7,75 годин.

Представником також зазначено, що з метою ознайомлення з матеріалами справи та участі у судових засіданнях ним було додатково витрачено час у обсязі 7,5 годин на дорогу з його місцезнаходження до Київського районного суду м. Одеси та повернення, що є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Відхиляючи доводи позивачки щодо незаконності додаткового рішення суду, апеляційний суд враховує таке.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту,представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведеної норми матеріального права свідчить про те, що вартість винагороди адвоката визначається за домовленістю сторін, а не законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Зважаючи на те, що у цій конкретній справі, позивачка ОСОБА_1 не висловлювала заперечень на предмет неспівмірності витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений у договорі про надання правової допомоги у фіксованому розмірі, з клопотанням про зменшенням витрат на послуги адвоката до суду не зверталася, у той час як суд першої інстанції додаткове рішення мотивував, виходячи з доказів наданих адвокатом на підтвердження доведеності співмірності цих витрат у співвідношенні зі складністю справи, обсягом правничих послуг, наданих адвокатом Земляковим О.А., які апеляційний суд вважає відповідають критеріям реальності та розумності.

Переконливих аргументів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного додаткового рішення суду, скаржницею не наведено та колегією суддів не встановлено, а тому підстав для зміни чи б то скасування додаткового рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.374,375,381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 липня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький