ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/613/22 Номер провадження 22-ц/814/432/23Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2022 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного текста судового рішення - 22 червня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення заборгованості з орендної плати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив стягнути з ТОВ «Агро-край» на його користь заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :00:001:0242, за 2021 рік із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5 % в сумі 11 575,75 грн, виходячи з розрахунку - 14 379,81 х 80,5%.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України просив також стягнути із відповідача на його користь інфляційні втрати за період з 01 січня 2022 року по 31 березня 2022 року у сумі 873,91 грн і три проценти річних у сумі 123,68 грн.

В обґрунтування позову вказував, що 09.09.2015 між ОСОБА_2 та ТОВ «Стандарт-Агро» укладено договір оренди землі б/н, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,1632 га, кадастровий номер :00:001:0242, яка розташована на території Рашівської сільської ради. Право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2016, номер запису про інше речове право 15124173. Вищезазначена земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до додаткової угоди б/н від 11.07.2017 до договору оренди землі від 09.09.2015, зі згоди орендодавця, орендар передав, а новий орендар ТОВ «Агро-край» прийняв на себе права та обов`язки орендаря, передбачені в договорі оренди. Внесені зміни до договору оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.02.2018, номер запису про інше речове право: 15124173.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом власником вказаної вище земельної ділянки став позивач, про що додатковою угодою від 10.01.2020 до договору оренди землі було внесено зміни.

У порушення умов укладеного договору відповідач не здійснив внесення на користь позивача суми орендної плати за 2021 рік.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю за 2021 рік в розмірі 11 575 грн 75 коп., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 123 грн 68 коп, інфляційні втрати в сумі 873 грн 91 коп. та судові витрати: на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, судовий збір в сумі 992,40 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Край», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказували, що позивачем належними доказами не доведено факт наявності заборгованості щодо сплати орендної плати.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р3 №688661, виданого Рашівською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №858, ОСОБА_2 був власником земельної ділянки площею 3,160 га, розташованої на території Рашівської сільської ради та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15).

09 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Стандарт-Агро» укладено договір оренди землі б/н від 09.09.2015, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,1632 га, кадастровий номер :00:001:0242, яка розташована на території Рашівської сільської ради (а.с.18-21).

Згідно п.8 договір укладено на 7 років - до 31 грудня 2022 року. Земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2016, номер запису про інше речове право 15124173, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №62181527.

Згідно акта прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 09.09.2015 ОСОБА_2 передав зазначену вище земельну ділянку в оренду ТОВ «Стандарт-Агро» (а.с.22).

Відповідно до додаткової угоди б/н від 11.07.2017 до договору оренди землі від 09.09.2015 зі згоди орендодавця орендар передав, а новий орендар - ТОВ «Агро-край», прийняв на себе права та обов`язки орендаря, передбачені в договорі оренди (а.с.27).

Внесені зміни до договору оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.02.2018, номер запису про інше речове право: 15124173, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №115576293.

Відповідно до п.5 договору оренди землі з врахуванням додаткової угоди - нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0079 становить 119 831,76 грн.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №32, спадкова справа №37/2019 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №195869232, власником вказаної вище земельної ділянки став ОСОБА_1 (а.с.16-17).

10.01.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Край» укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою внесено зміни щодо орендодавця та викладено в новій редакції п.9 договору оренди землі з врахуванням додаткової угоди від 10.01.2020 - з 01.01.2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 379,81 грн за рік оренди (а.с.26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено та не спростовано відповідачем неналежність виконання останнім умов договору оренди землі в частині його оплатності, а саме невнесення на користь позивача суми орендної плати за 2021 рік. Отже, до стягнення підлягає заборгованість по орендній платі, включно із 3% річними та інфляційними витратами згідно наданого позивачем розрахунку.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями укладеного ними договору оренди землі, а також нормами Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV із змінами та доповненнями, Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Аналогічна норма міститься у частині першій статті 93 ЗК України.

Частиною першою статті 792 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Отже, плата за володіння і користування орендованою земельною ділянкою є обов`язковою умовою оренди землі.

Розмір орендної плати, її індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату визначається умовами договору оренди землі (частина перша статті 15 ЗУ «Про оренду землі»).

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі; розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частини перша-третя статті 21 Закону № 161-XIV).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За нормами статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» праву орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати кореспондується обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Таким чином, у спірних правовідносинах саме орендар є зобов`язаною особою (боржником) щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку орендодавцю у розмірі та на умовах, визначених договором оренди землі, та відповідно на нього покладається обов`язок доведення належного виконання такого зобов`язання.

Свого обов`язку з виплати орендної плати позивачу за 2021 рік відповідач належним чином не виконав, прострочив грошове зобов`язання, тому на підставі частини другої статті 625 ЦК України має сплатити борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, при цьому суд вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що доводами апеляційної скарги не спростовується.

Відповідно до статей 11, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, заперечуючи факт прострочення виплати позивачу орендної плати за 2021 рік, відповідач доказів на підтвердження належного виконання ним свого обов`язку за договором оренди землі суду не надав та відповідних обставин не довів. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів сплати позивачу орендної плати за 2021 рік.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі, оскільки остання не містить жодних обґрунтованих доводів з посиланням на відповідні належні і допустимі докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги з урахуванням практики Європейського суду з прав людини у питанні застосування і тлумачення п.1 статті 6 Конвенції (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) не потребують детальної оцінки з урахуванням характеру спору, наданих у справу доказів, встановлених фактичних обставин та правових позицій сторін спору.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов