У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

представника позивача ОСОБА_3.,

представника відповідача Онищенко М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про стягнення відсотків за договором та 3% річних,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа, розгляд якої здійснюється за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій ним збільшено суму заборгованості, пред`явленої до стягнення з відповідача, а саме: заборгованість за договором №27215 по депозиту «Вклад з щомісячною виплатою відсотків» в іноземній валюті, яка складається із заборгованості по відсотках від суми вкладу - до 670 296,42 доларів США; 3% річних від суми заборгованості - до 51. 291,44 доларів США.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо прийняття заяви про уточнення позовних вимог заперечила.

Крім того, представник відповідача заявила клопотання про застосування до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. заходів процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

В обґрунтування такого клопотання представник зазначила, що 20.04.2023 ухвалою суду було витребувано у нотаріуса Михайленка С.А. копію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 , зі строком для виконання ухвали до 20.05.2023. Однак таку ухвалу нотаріусом виконано не було, у зв`язку з чим ухвалою суду від 31.05.2023 було повторно витребувано докази у нотаріуса. Витребувані докази слід було подати не пізніше 23.06.2023. Однак у встановлений судом строк витребувані документи нотаріусом на адресу суду не надіслано, як і не повідомлено суд про неможливість подати витребувані докази (документи) або про поважні причини їх неподання. З огляду на це представником AT «УКРСИББАНК» було направлено запити до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання інформації про стан діяльності вказаного нотаріуса та можливості виконання ним вказаної ухвали суду про витребування доказів. Надані 11.07.2023 та 27.07.2023 відповіді на адвокатські запити містять роз`яснення, що з 12.06.2023 діяльність приватного нотаріуса Михайленка С.А. зупинена, але витребувані матеріали спадкової справи знаходяться у розпорядженні останнього, а тому ухвала суду повинна бути адресована саме її виконавцю.

Представник позивача щодо задоволення клопотання представника відповідача заперечив, вважаючи його безпідставним.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Вирішуючи клопотання представника позивача про прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову, суд зазначає таке.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №369/10789/14-ц (провадження №14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «"Дія 97" проти України» від 21.10.2010).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/18389/20 та від 17.08.2021 у справі № 910/19210/15.

Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №922/404/19.

Зокрема, у вказаній справі Верховний Суд зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Із урахуванням наведених вище положень законодавства та практики Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що оскільки у заяві про зміну предмета позову, поданій представником позивача ОСОБА_3 до суду 07.08.2023, останнім здійснено перерахунок позовних вимог, внаслідок чого збільшився кількісний вираз позовних вимог майнового характеру, то фактично в даному випадку стороною позивача збільшено розмір позовних вимог. При цьому предмет позову позивачем не змінено, оскільки як у первинній редакції позовної заяви, так і в заяві про зміну предмета позову позивач просить стягнути з відповідача один і той же вид заборгованості.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову, поданої представником позивача ОСОБА_3 до суду 07.08.2023.

Що стосується клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу, то суд вважає, що таке клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою суду від 20.04.2023 було частково задоволено клопотання представників відповідача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. копії матеріалів спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувані докази нотаріусом до суду надано не було, у зв`язку з чим 31.05.2023 судом було повторно їх витребувано у нотаріуса.

Вказані ухвали судом направлялася приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Михайленку С.А. для виконання.

Проте витребувані судом докази приватним нотаріусом до суду не надано, про неможливість подати витребувані докази (документи) або про поважні причини їх неподання суд не повідомлено.

Наведене призводить до порушення вимог законодавства щодо розумних строків розгляду цивільної справи.

При цьому, як з`ясовано судом із наданих представником відповідача відповідей на адвокатські запити Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з 12.06.2023 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. зупинена, однак витребувані матеріали спадкової справи знаходяться у розпорядженні останнього.

З огляду на наведене, враховуючи те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. на час ухвалення рішення про застосування заходів процесуального примусу не надав до суду копії матеріалів спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та не повідомив причини невиконання відповідної ухвали суду, з метою спонукання нотаріуса до виконання встановлених правил, добросовісного виконання ним процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно останньої заходів процесуального примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Відповідно до норм ЦПК України сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а також і обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом всього провадження у справі.

Згідно з ч. 8 ст. 84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних дій у здійсненні судочинства.

Згідно зі ст. 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання, суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 3 ст. 146 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 144 ЦПК України застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що застосування такого заходу процесуального примусу як тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, є достатнім на даний час для спонукання третьої особи по справі до виконання ухвали суду в частині витребування доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 84, 143-146, 258-261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову, поданої представником позивача ОСОБА_3 до суду 07.08.2023, відмовити.

Клопотання представника відповідача Онищенко М.В. про застосування заходів процесуального примусу задовольнити.

Застосувати до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича заходи процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Тимчасово вилучити у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича (04053, м. Київ, вул. Артема (Січових Стрільців), буд. 11) належним чином засвідчені матеріали спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали про тимчасове вилучення документів доручити Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110).

Добровільно видані або вилучені державним виконавцем документи необхідно направити до Подільського районного суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива, 21) протягом п`яти днів з дня їх вилучення.

Дані про стягувача: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, .

Дані про боржника: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Артема (Січових Стрільців), буд. 11, свідоцтво №4266.

Ухвала суду про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду - три роки.

Ухвала в частині застосування заходів процесуального примусу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом не зупиняє її виконання.

В інші частині ухвала суду не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено 11.08.2023.

СуддяО. О. Ковбасюк