Справа № 710/720/22 Провадження № 2/710/112/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко О.Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

представник ОСОБА_2 адвокат Різник В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шпола в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебуває об`єднана цивільна справа, в якій первісний позивач ОСОБА_1 просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду завдану пошкодженням його автомобіля марки «TOYOTACAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 129 326,17 грн. В подальшому позивач за первісним позовом збільшив свою суму позовних вимог до 163 174,48 грн.

Аргументи учасників справи за первісним позовом

Позов мотивує тим, що 12.07.2019 року о 17 год. 00хв. в м. Шпола по вул. Івана Гончара відповідач ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом «Ява 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року у справі №710/1006/19, провадження №3/710/1/20 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року у справі №710/1006/19, постанова Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишена без змін, а його апеляційна скарга без задоволення. Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобілю спричинені механічні пошкодження. Оскільки особою винною у ДТП є відповідач ОСОБА_2 , який своїми неправомірними діями спричинив майнову шкоду позивачу та не відшкодував її у добровільному порядку, позивач за первісним позовом вимушений був звернутися до суду з цим позовом.

Від представника відповідача за первісним позовом було подано відзив в якому просив у задоволені позову відмовити повністю. В обґрунтування зазначено, що постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 у справі №710/106/19 суд прийшов до переконання, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі аварійну ситуацію. Саме лише відсутність доказів притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільно правової відповідальності за завдану шкоду. Вина позивача у вчиненні ДТП підтверджується висновками автотехнічних експертиз, проведених в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , тому заявлена позивачем вимога про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП є безпідставною.

Як вбачається із долученого ОСОБА_1 до позовної заяви висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження №016/2021 від 04.05.2021, згідно протоколу огляду транспортного засобу, який являється додатком №1 до експертного висновку, огляд транспортного засобу «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_3 , був проведений - 26.04.2021, тобто майже через два роки після дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 12 липня 2019 року. Позивачем не надано до суду будь якого письмового доказу на підтвердження завданих його автомобілю механічних пошкоджень, внаслідок ДТП 12.07.2019 року, тому позивач не підтвердив наявність причинного зв`язку між протиправними діями водія мотоцикла «Ява», д.н.з. НОМЕР_4 , та завданою майновою шкодою, зокрема тими механічними пошкодженнями, які описані в протоколі огляду транспортного засобу, який відбувся 26.04.2021 року.

Оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 не вилучався працівниками поліції 12.07.2019, він знаходився увесь час з моменту ДТП в розпорядженні власника, на місці ДТП перелік наявних на автомобілі «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 механічних пошкоджень не був зафіксований. Позивач зареєстрований у м. Київ, фактично проживає у АДРЕСА_1 , огляд транспортного засобу 26.04.2021 року з незрозумілих причин проводився за адресою: АДРЕСА_1 , тому всі ці фактори у сукупності не виключають ймовірності того, що перелічені в протоколі огляду транспортного засобу №016/2021 механічні пошкодження були отримані після 12.07.2019 року, і завдані транспортному засобу не внаслідок ДТП, яка сталася 12.07.2019.

Позивачем не надані докази про те, що протягом часу після ДПТ, тобто з 12.07.2019 та до часу його огляду 26.04.2021, транспортний засіб не використовувався та не перебував в інших ДТП. Крім того, відсутні підтверджуючі дані, які б свідчили про належне зберігання транспортного засобу з часу ДТП і до часу його огляду 26.04.2021, щоби могло усунути припущення про те, що із-за неналежного зберігання посилився (погіршився стан транспортного засобу), який вплинув на розмір його відновлювального ремонту, що вказаний у висновку від 04.05.2021. Відсутні також .докази того, що після ДТП і станом на час огляду 26.04.2021 не відбулись зовнішні та внутрішні видозміни на транспортному засобі, які також могли вплинути на розмір відновлювального ремонту та розмір матеріальної шкоди.

Крім того, неможливо залишити поза увагою і той факт, що на автомобілі «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, до ДТП були наявні механічні пошкодження, зокрема: пошкодження задньої частини автомобіля - бампера та багажника, що підтверджується фотороздруківками із місця ДТП, яка сталася 12.07.2019 за участю водія мотоцикла ОСОБА_2 .

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували характер та опис механічних пошкоджень автомобіля «ТОYОТА CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , завданих саме внаслідок ДТП, яка cталася 12.07.2019 за участю відповідача, а також наявність причинного зв`язку діями водія мотоцикла «Ява», д.н.з. НОМЕР_4 , та тими механічними пошкодженнями, які описані в протоколі огляду транспортного засобу 6/2021 від 26.04.2021.

Враховуючи викладене, сторона відповідача вважає, що в даному випадку підстави для покладення на відповідача у спірних правовідносинах відповідальності за пошкодження майна позивача зі стягненням з відповідача спірної суми збитків через відсутність (недоведення належними і допустимими доказами) однієї із обов`язкових, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, умов для покладення відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, а саме відсутність причинного зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою, яка по суті позивачем теж не доведена.

У висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження №016/2021 від 04.05.2021 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, в зв`язку з чим даний висновок не є належним та допустимим доказом.

Представник відповідача за первісним позовом вважає, що позивачем не доведено той факт, що саме відповідачем ОСОБА_2 завдана майнова шкода позивачу внаслідок ДТП, яка сталася 12.07.2019, шляхом пошкодженім автомобіля «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , а надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення 129326,17 грн. завданих збитків докази є неналежними та недопустимими, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оплата правничої допомоги в розмірі 1500 грн, також не підлягає до задоволенню. Матеріали позову не містять ні ордера на надання правничої (правової) допомоги, ні договору про надання правничої допомоги, ні розрахунку понесених позивачем витрат на правничу допомогу, ні акту приймання виконаних робіт, ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тобто будь-яких доказів, що обґрунтовували б вказану позивачем вартість юридичних послуг. Відсутність вказаних документів позбавляє можливості надати оцінку розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу щодо їх дійсності, необхідності й розумності.

Позивач подав відповідь на відзив в якому просив задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що як слідує з матеріалів справи № 710/1006/19, ОСОБА_2 взагалі, згідно ст. 15 Закону України "Про дорожній рух", не мав права бути учасником дорожнього руху бо не пройшов медкомісію, яка б підтвердила відсутність медичних протипоказань та повний курс навчання за відповідними програмами, що підтверджується відсутністю в нього посвідчення водія та притягненням його до адмінвідповідальності за зазначене правопорушення ( постанова від 12.07.2019 про накладення адмінстягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що відображено в постанові Черкаського апеляційного суду).Як слідує з пояснення ОСОБА_2 , він помилково побачив що мною, перед початком маневру, був увімкнений покажчик правого повороту, і почав рух по зустрічній смузі, що й стало причиною аварії. Його знайомий ОСОБА_3 , який їхав поруч з ОСОБА_2 , пояснив, що побачив увімкнений покажчик лівого повороту і як видно на відеозаписі, вчасно пригальмував та зупинився, не допустивши зіткнення.

Твердження ОСОБА_4 про те, що при ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне порушення № 710/1009/19 відносно ОСОБА_2 не виявлено жодного документу, який би підтверджував характер та опис завданих автомобілю " TOYOTACAMRY" д.н.з. НОМЕР_1 , механічних пошкоджень внаслідок ДТП за участю ОСОБА_2 , яка сталась 12.07.2019 р. а також наявності причинного зв`язку між діями водія мотоцикла "Ява" д.н.з. НОМЕР_4 , та тим механічним пошкодженням, які описані в протоколі огляду транспортного засобу № 016/2021 від 26.04.2021 р. безпідставне, суперечить фактичним даним матеріалів справи, з якою вона ознайомилась та є спробою ввести суд в оману, що заборонено ст.43 Цивільно-процесуального кодексу України.

В зазначеній справі є протокол огляду місця події, де за участю понятих, зафіксовано нанесені ОСОБА_2 пошкодження та є відеозапис, який це підтверджує. Також на сторінках 11,13,15 висновку експерта від 28.05.2020 р. № 12-1/54-23-3/5, який досліджував відеозапис, відображені відеофайли, де зафіксований момент зіткнення мотоцикла під управлінням ОСОБА_2 з автомобілем " TOYOTACAMRY" д.н.з. НОМЕР_1 . В наданих ОСОБА_4 , разом з відгуком на позовну заяву суду додатках, також є фото зіткнення мотоцикла "Ява" д.н.з. НОМЕР_4 під управлінням ОСОБА_2 , з автомобілем " TOYOTACAMRY" д.н.з. НОМЕР_1 .

У зв`язку з відсутністю у позивача гаража, за місцем проживання, автомобіль знаходився на зберіганні у його брата за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява ОСОБА_4 про пошкодження бампера безпідставне, бампер не пошкоджувався, що може довести експертиза. Вм`ятина на кришці багажника зафіксована з слів позивача в протоколі огляду місця події працівниками поліції як така, що була здійснена не в момент ДТП, в присутності понятих.

Короткий зміст позовних вимог за зустрічним позовом

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 50 000,00 (п`ятдесяти тисяч гривень 00 копійок) і моральну шкоду завдану внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації, в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч гривень) 00 копійок.

Аргументи учасників справи за зустрічним позовом

Так, дійсно 12 липня 2019 року, о 17 год. 00 хв., в м. Шпола по вул. Івана Гончара сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія мотоцикла «Ява 350», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_2 та водія автомобіля «TOYOTACAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області в справі №710/1006/19 від 27.08.2020, яка залишена в силі постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, разом з тим, згідно вказаних постанов, судами як першої, так і апеляційної інстанції встановлено, що в діях водія автомобіля «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди. В постанові від 27.08.2020 суд також зазначає, що на підставі доказів, отриманих під час судового розгляду, суд приходить до переконання, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі - і аварійну ситуацію.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за рішенням суду, однак його вина у вчиненні ДТП підтверджується висновками автотехнічних експертиз, проведених в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , та постановами Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 і Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 в справі №710/1006/19.

Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 , які виразилися в порушенні вимог пп. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, позивачу ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, зокрема психологічному стану здоров`я, яка полягає у душевних переживаннях, моральних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ДТП, що призвело до тимчасового позбавлення його звичайного способу життя.

Позивач переніс дуже велике нервове перенавантаження, адже достовірно знаючи, що він не порушував ПДР України, однак внаслідок недостовірного відображення даних на схемі ДТП, він був визнаний винним в ДТП, а відповідач ухилився від відповідальності, незважаючи на його винуватість в скоєнні ДТП, він повинен вже протягом трьох років думати, як захистити свої порушені відповідачем ОСОБА_1 права, в зв`язку з чим він тривалий час відчував: головний біль, який супроводжувався головокружінням, роздратування, нервове напруження, що не давало йому можливості жити, навчатися та займатися власними справами в нормальному звичному режимі. ДТП вплинуло на психічний стан та соціальне благополуччя ОСОБА_2 , адже у нього, в зв`язку з цим погіршився сон, незважаючи на молодий вік, підвищувався артеріальний тиск, з`явився стан пригніченості, приниження, роздратування, гніву, розпачу, психологічного дискомфорту, що заважало йому повноцінно навчатися та допомагати батькам у веденні власного домогосподарства так ефективно, як раніше, вирішувати побутові проблеми своєї сім`ї. Вважає, що між неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 та завданою позивачу ОСОБА_2 моральною шкодою є прямий причинний зв`язок. Враховуючи характер шкоди, заподіяної психологічному стану здоров`я позивача, суттєвий характер змін, що стались в його житті, позивач вважає, що сума відшкодування завданої йому моральної шкоди, внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР України та створення ДТП повинна становити 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Крім того під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №710/1006/19 відносно ОСОБА_2 , в судовому засіданні 01 жовтня 2019 року, під головуванням судді Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Н.П., за участю секретаря судових засідань Бараненко А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Каракоці Р.В., ОСОБА_1 здійснив розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації відносно ОСОБА_2 .

Підтвердженням того, що ОСОБА_2 має хронічне захворювання, яким хворіє з 5-ти років «Вітиліго» підтверджується даними медичної карти амбулаторного хворого №101.

Відповідач ОСОБА_1 розголосив в судовому засіданні діагноз ОСОБА_2 , чим спричинив позивачу значної моральної шкоди.

Внаслідок розголошення в судовому засіданні ОСОБА_1 конфіденційної інформації, зокрема медичної інформації з приводу діагнозу позивача та умов . перебування його на військовому обліку, ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в тому, що його життя змінило свою звичайну наповненість звичними подіями на інші, небажані для нього обставини, враження, проблеми, чим йому заподіяно приниження, нервового напруження, роздратування, пригніченості, гніву, сорому, розпачу, неповноцінності, стану психологічного дискомфорту.

Розголошення діагнозу позивача призвело до великих нервових потрясінь, адже до 01.10.2019 крім самого позивача та його батьків, про його діагноз не було відомо стороннім особам, так як дане захворювання пов`язане із косметологічними недоліками на тілі позивача, про які також було розголошено відповідачем ОСОБА_1 .

Після розголошення діагнозу, позивач став соромитися свого тіла, прикривати його одягом, на проблемних ділянках навіть вимушений був зробити татуювання, з метою приховати проблемні зони на шкірі, адже йому постійно здавалося, що після розголошення його діагнозу, всі звертають увагу на його проблемні ділянки шкіри.

Після розголошення діагнозу, позивач став закомплексованим, певний період часу не бажав спілкуватися із друзями, перебував у стані пригніченості та постійного гніву на сторонніх осіб, потім докладав вагомих зусиль для відновлення свого звичного способу життя та налагодження відносин із друзями.

Моральні страждання позивача є глибокими, він відчуває і на даний час сильний і руйнівний біль як для душевного, так і для фізичного стану здоров`я. Позивач зазнав довічних втрат немайнового характеру, адже ситуацію змінити неможливо.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що між неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 та завданою позивачу ОСОБА_2 моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, тому враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру, сторона позивача вважає розумним, виваженим та справедливим оцінити заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Відповідач за зустрічним позовом подав відзив у якому просив у зустрічному позові відмовити повністю в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що можливість захисту прав у примусовому порядку обмежується позовною давністю-строком, який дається для захисту в юрисдикційних органах прав та інтересів особи, право якої порушено. З 12.07.2019 р. по жовтень 2022 року, 3 роки і 2 місяці, ОСОБА_2 з позовом про відшкодування моральної шкоди не звертався. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом вважає, що позивачем пропущені строки позовної давності.

В зустрічній позовній заяві представник позивача ОСОБА_4 повідомляє, що позивач ОСОБА_2 вимушений був звернутись до суду за захистом порушеного права із зустрічним позовом внаслідок неправомірних дій позивача ОСОБА_1 за первісним позовом про відшкодування матеріальної шкоди ( арк.2 абзац 5).

Тобто, ОСОБА_4 визнає, що причиною подання ОСОБА_2 зустрічного позову є не бажання захистити свої права щодо понесеного ним, на його думку, морального ущербу, а неправомірні дії по первісному позову позивача ОСОБА_1 . З цього слідує, що якби ОСОБА_1 не було подано позов, то ОСОБА_2 і не подавав би зустрічний позов про відшкодування моральної шкоди

Вина ОСОБА_2 доказана судами, тому те, що він вважає себе не винним, це його особиста думка, яка не має правових наслідків.

Виходячи з вище викладеного, позивачем неправомірність дій відповідача та доказів його вини в порушенні ПДР України під час ДТП за участю ОСОБА_2 не надано.

Крім цього зазначив, що після ДТП, хтось з його знайомих хлопців повідомив інформацію, про те, що ОСОБА_2 хворіє на хворобу "Вітиліго", яку він озвучив у суді з метою проведення судово-медичної експертизи, заявив клопотання, яке суд не підтримав, що відображено в протоколі судового засідання.

Твердження про те, що позивач все своє життя намагався до 01.10.2019 р. приховати від сторонніх наявність хвороби не відповідає дійсності. Прояви цієї хвороби видно на відкритих ділянках тіла, що приховати неможливо, наприклад сиву пляму на ділянці голови, покритої волоссям у позивача.

Суддя є посадовою особою, знає законодавство і не буде розголошувати отриману інформацію. Крім того законодавство дозволяє суду робити запити для отримання інформації про діагноз громадянина та озвучувати її в суді.

Вважає, що озвучена ОСОБА_1 інформація в суді здійснена з метою захисту його прав і не є розголошенням медичної таємниці та конфіденційної інформації, тим більше відповідач не є суб`єктом, який має доступ до лікарської та конфіденційної інформації. Зазначив, що позивачем не надано доказів перенесених моральних страждань.

Представником позивача за зустрічним позовом було подано відповідь на відзив в якому міститься прохання задовольнити зустрічний позов.

В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_2 дізнався про особу, яка порушила його право, лише 06.11.2019 року із висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №2265/19-23 від 06.11.2019, яким встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Представник відповідача посилається на п.3 ч.1 ст.268 ЦК України відповідно до якого позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Крім цього зазначає про те, ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за рішенням суду, однак його вина у вчиненні ДТП підтверджується висновками автотехнічних експертиз, проведених в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно правової відповідальності. Такий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 18.03.2020 року у справі №328/2750/18.

Також представник позивача за зустрічним позовом акцентує увагу на те, що обставини ДТП по справі №585/8/16-к не є аналогічними із обставинами ДТП, яка сталася 12.07.2019 року, зокрема щодо відповідності дій водіїв автомобілів Правилам дорожнього руху України, тому наведений правовий висновок Верховного Суду не може бути застосований по цій справі.

Діагноз ОСОБА_2 був відомий лише батькам позивача, а тому його наявність не могли повідомити знайомі ОСОБА_2 . Крім того, під час розголошення ОСОБА_1 в судовому засіданні інформації про діагноз та перебування ОСОБА_2 на військовому обліку, ОСОБА_1 стверджував, що дана інформація є достовірною.

Від відповідача надійшло письмове пояснення по справі які він просив врахувати при розгляді справи. В поясненнях зазначив, що твердження представника позивача ОСОБА_4 про його винуватість не повинно братися до уваги відповідно до норм ст. 62 Конституції України. Висновок експерта є одним із доказів, який має братися у сукупності із іншими доказами. Про хворобу ОСОБА_2 він дізнався після ДТП від батьків ОСОБА_2 при розмові. Акцентує увагу на пріоритетності руху транспортних засобів, що їдуть попереду. Вважає, що ОСОБА_2 не правильнооцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, порушив ряд пунктів ПДР, чим створив аварійну ситуацію, що й стало причиною ДТП. Крім зазначених порушень пунктів ПДР, ОСОБА_2 порушено ст. 15 Закону України "Про дорожній рух", згідно вимогам якої ОСОБА_2 не пройшов медичну комісію на предмет відсутності медичних протипоказань та не пройшов повний курс навчання за відповідними програмами та, відповідно не мав водійського посвідчення і не мав права виїжджати на дорогу та керувати транспортним засобом.

Не підтверджені також, ніякими доказами моральні страждання позивача.

Відповідач за зустрічним позовом не являвся особою, яка має доступ до лікарської таємниці у зв`язку з виконанням професійних чи службових обов`язків. Інформацію, про діагноз ОСОБА_2 він озвучив у суді з метою захисту своїх прав, у зв`язку з його неадекватною поведінкою під час ДТП, відсутністю водійського посвідчення, яке передбачає проходження медичного огляду на предмет відсутності медичних протипоказань для допуску до керування транспортним засобом. Прояви хвороби вітиліго є на відкритих ділянках тіла, що не може бути таємницею і відповідно розголошенням діагнозу, тому що він видимий для оточуючих.

Вважає дії представника позивача за зустрічним позовом процесуальною диверсією, яка здійснюється не для захисту прав, порушення якого декларується в позові, а для недопущення програшу в цілому, створюючи, таким чином для суду більшу правову невизначеність.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 11.07.2022 позовну заяву було залишено без руху, та надано строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 24.08.2022 було відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 09.11.2022 було об`єднано в одне провадження цивільну справу №710/720/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП із цивільною справою №710/1323/22 за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації. Присвоєно позовам один єдиний унікальний номер - №710/720/22, номер провадження 2/710/291/22. Також вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 05.01.2023 було частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів від 30.11.2022 року, витребувати у канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області справу про адміністративне правопорушення №710/1006/19, яка стосується ОСОБА_2 . В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 05.01.2023 заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог залишено без руху.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 05.01.2023 відмовлено у прийнятті та повернуто заяву ОСОБА_1 з процесуального питання про долучення документів від 28.12.2022 року.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 13.02.2023 прийнято заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до розгляду, та задоволено клопотання позивача про долучення письмових доказів, долучено до матеріалів справи висновок за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 12.12.2022 року №028/2022 виданого судовим експертом Кипою Сергієм Михайловичем. Закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП і внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом в судове засідання з`явився та підтримав первісні позовні вимоги повністю, та заперечував проти зустрічних позовних вимог.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом заперечував проти задоволення первісних позовних вимог та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Різник В.П. заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до постанови Шполянського районного суду Черкаської області, від 27.08.2020 року у справі № 710/1006/19, провадження № 3/710/1/20, яка набрала законної сили 15.01.2021 та залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу закрито на підставі п.7.ч.1 ст. 247 КУпАП. У мотивувальній частині постанови серед іншого зазначено, що на підставі доказів, отриманих під час судового розгляду, суд приходить до переконання, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію. В діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 9.2. б), 12.3, 12.4, 14.2 б ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Водночас в діях водія автомобіля «ToyotaCamry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідність вимогам пунктів 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди (а.с.8-13, том.1).

Згідно із постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 року постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. У мотивувальній частині постанови зазначено, що згідно з висновком експерта Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту від 06.11.2019 року № 2265/19-23, а також висновком експерта від 28.05.2020 року №12-1/54-23-3/5, наданого Київським науково дослідним експертно криміналістичним центром, - внаслідок недотримання обома водіями правил дорожнього руху, сталася дорожньо транспортна пригода. Таким, чином, місцевим судом вірно зазначено, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію. Вина ОСОБА_2 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно. (а.с. 15-18 том1.)

Згідно із висновком судового експерта Кипи Сергія Михайловича за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 04.05.2021 року №016/2021, розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «TOYOTACAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ на запасні частини та витратні матеріали складає: 44539,10 грн. Вартість ремонту 84 787,07 грн. (а.с.18-35 том.1).

Відповідно до квитанції №016/2021 виданої ФОП ОСОБА_5 підтверджується сплата ОСОБА_1 4000,00 грн за експертне авто товарознавче дослідження по визначенню розміру збитків від ДТП. (а.с.36 том.1).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №1/7від 07.07.2022 року, адвокат Тишкевич Т.В. прийняла у ОСОБА_1 на підставі угоди про правову допомогу (складання позову) -1500,00 грн (а.с.38 том.1).

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвокат Різник Вікторія Павлівна на підставі договору про надання правової допомоги №141 від 19.09.2022 року представляє інтереси ОСОБА_2 у Шполянському районному суді Черкаської області. (а.с. 75 том.1).

Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №001079 від 15.02.2019 року має право на заняття адвокатською діяльністю, підстава: рішення Ради адвокатів Черкаської області від 15.09.2019 року №211. (а.с. 76 том.1).

Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.09.2022 №141, адвокат Різник Вікторія Павлівна, зобов`язується надавати клієнту ОСОБА_2 , правничу (правову) допомогу в судах України всіх рівнів та юрисдикцій, в тому числі у Шполянському районному суді Черкаської області, Черкаському апеляційному суді, Верховному Суді, інших державних органах та органах місцевого самоврядування, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах згідно даного договору . Адвокат надає правову допомогу у вигляді: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта; надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, клопотань, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, представництво інтересів Клієнта у судах, а також в інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами. Сума гонорару встановлюється згідно додаткової угоди. (а.с.77-80 том.1).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 03.10.2022 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022 укладеної між адвокатом Різник В.П. та Поліщуком І.О., сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правничої (правової) допомоги становить, зокрема: за ознайомлення та вивчення матеріалів цивільної справи № 710/720/22 та справи про адміністративне правопорушення №710/1006/19 1000 (одна тисяча) грн, 00 коп., за збір доказів 1000 (одна тисяча) грн, 00 коп., за підготовку та подання відзиву на позов 3000 (три тисячі) грн., 00 коп., представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях 1000 (одна тисяча) грн, 00 коп. за один судодень. Оплата послуг Адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. (а.с. 174 том.1).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.09.2022 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022 укладеної між адвокатом Різник В.П. та Поліщуком І.О., сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правничої (правової) допомоги становить, зокрема: за збір доказів 1000 (одна тисяча) грн, 00 коп., за підготовку та подання зустрічної позовної заяви і заяви про виклик свідка 4500 (чотири тисячі п`ятсот гривень), 00 коп., представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях 1000 (одна тисяча) грн, 00 коп. за один судодень. Оплата послуг Адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. (а.с. 89 том.2).

Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022, який підписаний 05.10.2022 року між адвокатом Різник Вікторією Павлівною та «Клієнтом» Поліщуком Ігорем Олеговичем, підписали цей акт про наступне: Адвокат у відповідності до умов Договору про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022 року, передає роботу, виконану в обсязі, визначеному в таблиці, Клієнт приймає та оплачує її в порядку, визначеному умовами Договору та Додаткової угоди №1, а Адвокат приймає таку оплату в готівковій формі. Підписанням цього Акту сторони підтверджують, що Адвокатом були надані, а Клієнтом прийняті та оплачені наступні юридичні послуги: ознайомлення та вивчення матеріалів цивільної справи №710/720/22 та справи про адміністративне правопорушення №710/1006/19 1 година 1000 (одна тисяча грн), збір доказів -1 година 1000 (одна тисяча гривень). Складання та подання відзиву на позов 3 години 3000 (три тисячі гривень).Всього 5000,00 (п`ять тисяч гривень). (а.с.175-176 том.1).

Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022, який підписаний 03.10.2022 року між адвокатом Різник Вікторією Павлівною та «Клієнтом» Поліщуком Ігорем Олеговичем, підписали цей акт про наступне: Адвокат у відповідності до умов Договору про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022 року, передає роботу, виконану в обсязі, визначеному в таблиці, Клієнт приймає та оплачує її в порядку, визначеному умовами Договору та Додаткової угоди №1, а Адвокат приймає таку оплату в готівковій формі. Підписанням цього Акту сторони підтверджують, що Адвокатом були надані, а Клієнтом прийняті та оплачені наступні юридичні послуги: збір доказів по справі - 1 година 1000 (одна тисяча гривень). Складання та подання зустрічної позовної заяви і заяви про виклик свідка 4,5 годин 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот гривень). Всього 5500,00 (п`ять тисяч п`ятсот гривень). (а.с.90- 91 том.2).

Відповідно до прибуткового касового ордера №б/н від 05.10.2022 року адвокат Різник В.П. прийняла від ОСОБА_2 , на підставі договору про надання правничої допомоги №141 від 19.09.2022 п`ять тисяч гривень, 00 копійок. (а.с.90 том.1).

Відповідно до прибуткового касового ордера №б/н від 03.10.2022 року адвокат Різник В.П. прийняла від ОСОБА_2 , на підставі договору про надання правничої допомоги №141 від 19.09.2022 п`ять тисяч п`ятсот гривень, 00 копійок. (а.с.92 том.2).

На фотороздруківці зображений автомобіль «TOYOTACAMRY» номерний знак НОМЕР_1 в день ДТП -12.07.2019, зокрема на місці його скоєння, на задній частині якого наявні механічні пошкодження. (а.с. 163-164 том.1).

У висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз від 06.11.2019 № 2265/19-23 за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, зазначено, що у даній дорожній обстановці, водій автомобіля TOYOTACAMRY номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , із технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог пп. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій мотоцикла JAWA номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 , із технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, для водія автомобіля TOYOTACAMRY номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , технічна можливість уникнути зіткнення з мотоциклом JAWA номерний знак НОМЕР_4 полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, з технічного точки зору, небезпека для руху водію мотоцикла JAWA, номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_2 виникла в момент зміни напрямку руху вліво автомобіля TOYOTACAMRY, номерний знак НОМЕР_1 . Вирішити питання 5- 10 постанови не представилось можливим по причинам, які зазначені в дослідницькій частині висновку. Отже експерт дав відповідь лише на чотири питання, які йому ставились, а саме: як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій автомобіля ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 .?; як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій мотоцикла ІАWА номерний знак. НОМЕР_4 ОСОБА_2 .?; чи мав водій автомобіля ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом ІАWА номерний знак НОМЕР_4 в умовах даної ДТП?; в який момент з технічної точки зору виникла небезпека для руху водію мотоцикла ІАWА номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 .? В той же час залишилися не вирішеними питання: 5.Чи мав водій мотоцикла ІАWА номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 з моменту виникнення небезпеки для руху визначеного при дослідженні питання №4?; 6. Що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП?7. Чи був увімкнений сигнал лівого повороту при здійсненні маневру поворот наліво у автомобіля ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 і чи був увімкнений під час даного маневру правий поворот? 8.Чи мав водій мотоцикла JАWА номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ТОYОТА САМRY номерний знак НОМЕР_1 ? 9. Чи був увімкнений лівий поворот у мотоцикла ІАWА номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 під час обгону? 10. Чи може бути причинний зв`язок між тим, що водій мотоцикла ІАWА номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 не мав водійського посвідчення, відповідно не проходив медичну комісію, практичне та теоретичне навчання з вчиненою ДТП? Причинами, які зазначені в дослідницькій частині даного висновку вказані, що не дають можливості експерту відповісти на поставлені питання є: стосовно питань (5,6,8) потреба проведення відео технічного дослідження відеозапису пригоди, що виходить за межі спеціальних знань експерта; вирішення питань (7,9) не потребує застосування спеціальних знань в галузі автотехніки ( спеціальних технічних досліджень), вирішення питання 10 не представилось можливим, оскільки виходить за межі спеціальних знань експерта. (а.с.119-125 том.1).

У висновку судового експерта від 28.05.2020 № 12-1/54-23-3/5 наданого Київським науково дослідним експертно криміналістичним центром відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_0610_3148.mp4» встановлено, що перед початком та під час здійснення маневру повороту ліворуч у автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 був увімкнений світловий покажчик лівого сигналу повороту. Перед початком та під час здійснення маневру повороту ліворуч у автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 світловий покажчик правого сигналу повороту увімкнений не був; відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_0610_3148.mp4» встановлено, що під час здійснення обгону мотоциклом «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 іншого мотоцикла «Jawa 350» на мотоциклі «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 світловий покажчик лівого сигналу повороту увімкнений не був; відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_0610_3148.dav» та зазначеної у додатково наданих вихідних даних інформації, а саме листа від ОСОБА_6 , швидкість мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 складає 47,56 км/год ± 3,19 км/год; відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_0610_3148.dav» та зазначеної у додатково наданих вихідних даних інформації, а саме листа від ОСОБА_1 , швидкість руху «Jawa» д.н.з. 44-78 ЧКЕ складає 54,25 км/год ±3,36 км/год.

Згідно вимог пункту 12.4 ПДР України, рух транспортних засобі у населених пунктах дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, тому в даному випадку відповісти в категоричній формі на питання чи перевищувала обрана водієм ОСОБА_2 швидкість руху керованого ним мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, не представляється можливим.

Відповідно до наданого на експертизу відеофайлу «ХVR_сh1_main_0610_3148.dav», в момент зміни напрямку руху автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д.н.з. НОМЕР_1 , прискорення мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 не відбувається.

Відповісти в категоричній формі на питання, чи перевищувала обрана водієм ОСОБА_2 швидкість руху керованого ним мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 (розрахована в вирішенні питання 3) максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год, не представляється можливим. Якщо в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 мало місце перевищення максимально дозволеної швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах, то воно не знаходилося в причинному зв`язку з настанням ДТП.

В даній дорожній ситуації, експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 14.2 б) ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Питання, що стосується відповідності дій водія ОСОБА_2 вимогам пункту 12.3 ПДР України не має технічного сенсу, з причин, зміст яких викладений в дослідницькій частині даного висновку. Якщо швидкість руху мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 була більшою ніж 50 км/год, то експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України. Якщо в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 мали місце невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, то вони не знаходились в причинному зв`язку з настанням ДТП, з причин, зміст яких викладений в дослідницькій частині даного висновку. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами пунктів: 9.2. б); 14.2 б); 12.4 ПДР України. Якщо дана ділянка проїзної частини являє собою Т-подібне перехрестя, то водій мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був керуватися ще й вимогами пункту 14.6 а) ПДР України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної ДТП є невідповідності дій водія мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 вимогам пункту 14.2 б) ПДР України. Якщо ділянка проїзної частини (ділянка перед зіткненням транспортних засобів) являє собою Т-подібне перехрестя, тоді експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 14.6 а) ПДР України, які також знаходилися в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації, експертами, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Тоуоta Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди. (а.с. 131-158 том.1).

Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого №101 виданої на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується наявність хронічного захворювання (Вітиліго). (а.с. 80-82 том.2).

На DVD R диску у папці з назвою справа №710-1006-19 засідання від 01.1.. серед інших містисть папка із назвою documents, в якій міститься папка із номером 1227, яка в собі містить папку із назвою audio в цій папці мітиться аудіофайл під номером 20191001 -084121. На згаданому аудіофайлі зафіксовано виступ ОСОБА_1 у судовому засіданні Шполянського районного суду Черкаської області від 01.10.2019 року по справі №710/1006/19 під головуванням судді Побережної Н.П., за участю секретаря судового засідання Бараненко А.В., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , адвоката Каракоці Р.В., потерпілого ОСОБА_1 .. Під час виступу в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду, що у ОСОБА_2 наявний діагноз (Вітиліго) у зв`язку з чим він не придатний до військової служби у мирний час. У результаті цієї хвороби у особи проблеми із щитовидною залозою, не працює очне яблуко, в очах двоїться тощо, і це впливає на психічну поведінку. Тому просив призначити судово медичну експертизу ОСОБА_2 . Стверджував, що має достовірні відомості щодо діагнозу особи. ОСОБА_2 комісований військово лікарською комісією по ст. 58а. Його хвороба має зв`язок із нервовою системою та зором. ОСОБА_1 погодився бути притягнутим до відповідальності в разі, якщо оголошена ним інформація відносно ОСОБА_2 його стану здоров`я не відповідає дійсності. (а.с. 96 том.2).

Згідно із висновком судового експерта Кипи Сергія Михайловича за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 12.12.2022 року №028/2022, розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «TOYOTACAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ на запасні частини та витратні матеріали складає: 56336,85 грн. Загальна вартість ремонту 115 135,38 грн. (а.с.185-202 том.2).

Відповідно до квитанції №028/2022 від 12.12.2022 року, виданої СПД ОСОБА_5 підтверджується сплата ОСОБА_1 3500,00 грн за автотоварознавчу експертизу по визначенню розміру матеріальних збитків спричинених ДТП. (а.с.204 том.2).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомила, що 12.07.2019 року близько 17:00 години зателефонував її син та повідомив що потрапив у ДТП на вул Піонерській. Свідок разом із чоловіком негайно поїхали на місце події. Приїхавши на місце події помітили, що автомобіль ОСОБА_1 , стояв посередині дороги, мотоцикл сина лежав на дорозі, син перебував у панічному стані, мав подряпини на тілі. Через кілька хвилин на місце події прибула поліція. Одночасно з поліцією приїхав ОСОБА_8 , як стало пізніше відомо свідкові, це був родич ОСОБА_1 . При оформленні матеріалів ДТП ОСОБА_9 приймав участь у процесі давав вказівки працівникам поліції, як саме потрібно заповнювати відповідні папери, щоб вони в подальшому послугували на користь ОСОБА_1 . Крім того зазначила, що її син ОСОБА_10 хворіє на « ОСОБА_11 », його хвороба має косметичний недолік, вважається невиліковною. Син хворіє з п`яти років. Проте його навчили жити із цією хворобою, у дитячому садку та школі на його хворобу ніхто не звертав уваги. Більшість ділянок тіла, на яких помітні прояви хвороби прикриті одягом. Після того, як відповідач ОСОБА_1 розголосив у судовому засіданні про хворобу сина, свідок помітила, що поведінка сина змінилася. Він став соромитися свого тіла, та не знімав одягу при присутності будь кого із рідних поряд, в нього з цього приводу з`явився комплекс. Син почав роботи татуювання на ділянках тіла на яких помітні плями, які є наслідком хвороби. З цього приводу у сім`ї виникали конфліктні ситуації. Про діагноз сина окрім батьків ніхто не знав. На думку свідка інформація про стан здоров`я її сина могла бути отримана із військомату, в якому на військовому обліку перебуває син. Після ДТП син панікував та пережив з того, що його роблять винного, та з того що його молоде життя почалося із судів. Після ДТП у сина погіршився стан здоров`я, в нього болить спина, голова, він замкнувся в собі. Також свідок повідомила, що син дійсно не мав посвідчення водія відповідної категорії, яка давала можливість керувати мотоциклом, незважаючи на це він добре знав правила дорожнього руху, оскільки батько його навчав керувати не тільки мотоциклом, а і автомобілем ще з 10 років.

В судовому засіданні були оглянути матеріали справи про адміністративне правопорушення №710/1006/19

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Щодо первісного позову

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи чи закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який є в цій справі відповідачем за первісним позовом, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу закрито на підставі п.7.ч.1 ст. 247 КУпАП. Так, у постанові Шполянського районного суду Черкаської області від 07.08.2020 року, справа №710/1006/19 було встановлено, що ОСОБА_2 12.07.2019 року о 17 годині 00 хвилин в м. Шпола по вул. Івана Гончара керував мотоциклом «Ява 350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який у цей час здійснював поворот ліворуч, в наслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. У мотивувальній частині цієї постанови суду серед іншого зазначено, що в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 9.2. б), 12.3, 12.4, 14.2 б ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Відповідач у судовому засіданні свою вину заперечував, та фактично не визнав, не зважаючи на наявну постанову суду, якою його було визнано винним у скоєнні ДТП.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Позивач визначив суму збитків, завданих його транспортному засобу, керуючись висновками судового експерта Кипи Сергія Михайловича від 04.05.2021 року №016/2021 та в подальшому від 12.12.2022 року № 028/2022. Беручи до уваги останній висновок судового експерта розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «TOYOTACAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ на запасні частини та витратні матеріали складає: 56336,85 грн. Загальна вартість ремонту 115 135,38 грн (а.с. 115-202 том.2). При збільшенні позовних вимог просив стягнути з відповідача майнову шкоду завдану пошкодженням його автомобіля марки «TOYOTACAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 163 174,48 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 року у справі №328/2750/18 зробив висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Згідно з ч.5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку судового експерта Кипи Сергія Михайловича за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 04.05.2021 року №016/2021, яким було визначено розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «TOYOTACAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , (а.с. 18-35 том.1), відсутня інформація про те, що цей висновок підготовлено для подання до суду, крім того відсутнє попередження судового експерта ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, поданий висновок не відповідає вимогам ст.ст. 102, 106 ЦПК України, тому суд оцінює його критично та вважає недопустимим доказом.

У той же час, суд враховує при розгляді справи висновок судового експерта Кипи Сергія Михайловича за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 12.12.2022 року №028/2022 (а.с.185-202 том.2). Цей висновок був підготовлений під час розгляду справи у суді. Цим висновком було визначено реальну вартість пошкодженого майна на момент розгляду справи.

За таких обставин суд критично оцінює аргументи представника відповідача за первісним позовом, що експертне автотоварознавче дослідження транспортного засобу «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , було майже через два роки після дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 12.07.2019 року.

Щодо твердження представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували характер та опис механічних пошкоджень автомобіля «ТОYОТА CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , завданих саме внаслідок ДТП, яка трапилась 12.07.2019 за участю відповідача, а також наявність причинного зв`язку діями водія мотоцикла «Ява», д.н.з. НОМЕР_4 , та тими механічними пошкодженнями, які описані, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи №710/1006/19 міститься план схема місця пригоди від 12.07.2019, на якій зафіксовано розташування автомобіля та мотоцикла, місце зіткнення, та механічні пошкодження транспортних засобів. Зокрема зазначено, що транспортний засіб «ТОYОТА CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 який має механічні пошкодження.

У п.1.2 дослідної частині висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 06.11.2019 року №2265/19-23 наданого Черкаським відділенням Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, зазначено, що зіткнення відбулося переднім колесом мотоцикла JAWA номерний знак НОМЕР_4 з лівою бічною частиною кузова автомобіля «ТОYОТА CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 (зображення 3). (а.с. 43-44 том.2).

У дослідній частині висновку експерта від 28.05.2020 року №12-1/54-23-3/5 наданого Київським науково дослідним експертно криміналістичним центром, зокрема у 5-10 зазначено «... під час виконання даного маневру відбулося зіткнення лівої бічної частини автомобіля із передньою частиною мотоцикла «Jawa» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 ....». Момент зіткнення також зафіксований на зображеннях 10, 11, 20, 22, 27, 34, 35, які містяться у цьому висновку. (а.с. 46-73 том.2).

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26.04.2021, який міститься у висновку судового експерта Кипи Сергія Михайловича за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 12.12.2022 року №028/2022 зафіксовано перелік ушкоджень транспортного засобу марки «ТОYОТА CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: двері водія деформація зовнішньої панелі та каркасу, розриви зварювальних з`єднань; двері задні L деформація зовнішньої панелі та каркасу, розриви зварювальних з`єднань; шарнір задніх лівих дверей верхній та нижній деформація; дзеркало зовнішнє L розлом корпусу; верхній каркас лівої боковини кузова деформація на планці 100х100 мм; зовнішня накладка опускного скла задніх лівих дверей розриви, деформація основи; накладка обмежувального порогу лівої боковини деформаційна вм`ятина; скло опускне задніх лівих дверей розколоте; ЛФП в отворі задніх лівих дверей затирання, подряпини; перекос в отворах дверей лівої боковини кузова (середня складність). Огляд транспортного засобу було проведено за адресою: АДРЕСА_2 . При огляді був присутній власник транспортного засобу ОСОБА_1 без участі відповідача чи його представника.

Відповідно до п.5.2 розділу V Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Тобто обов`язкової участі відповідача чи представника відповідача при проведенні огляду транспортного засобу з метою його оцінки не передбачено.

Щодо терміну дії свідоцтва судового експерта Кипи С.М. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. а), п. 4.4 розділу IV. «Вимоги до оцінки КТЗ та викладення її результатів» Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності.

У висновку судового експерта Кипи Сергія Михайловича від 12.12.2022 року №028/2022 зазначено свідоцтво №1126 видане на підставі рішення Центральної експертно кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 07.06.2019 року, в той же час термін дії цього свідоцтва не вказаний. (а.с. 185-188 том.2).

У той же час у висновку судового експерта Кипи Сергія Михайловича від 04.05.2021 року №016/2021 наявна копія свідоцтва №1126 , термін дії свідоцтва був продовжений до 07.06.2022 року, про що стоїть відповідна відмітка. (а.с. 35 том.1).

Відповідно до п.4 Наказу Міністерства юстиції України від 14.03.2022 № 1138/5 «Про деякі питання забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2022 р. за № 326/37662, продовжено строк дії свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта фахівцям, які до введення воєнного стану в Україні подали заяви та документи для проходження атестації в Центральній експертно-кваліфікаційній комісії при Міністерстві юстиції України з метою продовження строку дії свідоцтв, а також свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану, або протягом одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 18 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 №2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX,продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Отже, на момент підготовки експертом Кипою С.М. висновку від 12.12.2022 року №028/2022 термін дії його свідоцтва, як судового експерта закінчився, проте враховуючи згаданий вище Наказ Міністерства юстиції України від 14.03.2022 № 1138/5, та враховуючи що в Україні триває воєнний стан, відповідно строк дії свідоцтва вважається продовженим. Відповідно експерт ОСОБА_5 мав право складати висновок за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 12.12.2022 №028/2022.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд не має сумнівів, щодо характеру виявлених ушкоджень транспортного засобу при ДТП, яке трапилося 12.07.2019 за участю відповідача, а також наявність причинного зв`язку між діями водія мотоцикла «Ява», д.н.з. НОМЕР_4 , та виявленими ушкодженнями в автомобіля «ТОYОТА CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 .

Позиція представника відповідача, що транспортний засіб позивача після 12.07.2019 року міг використовуватися позивачем та потрапити в інші ДТП, про неналежне зберігання транспортного засобу з часу ДТП і до часу його огляду 26.04.2021, відсутність зовнішніх та внутрішні видозмін на транспортному засобі, які також могли вплинути на розмір відновлювального ремонту та розмір матеріальної шкоди, суд сприймає критично та вважає їх припущеннями.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які б спростували вартість ремонту автомобіля та запасних частин і витратних матеріалів представником відповідача надано не було. Також представник відповідача не заявляв клопотань про проведення повторних автотоварознавчих експертиз, а тому числі і для вирішення питань, щодо давності утворення пошкоджень на транспортному засобі наявності зовнішніх та внутрішніх видозмін, псування транспортного засобу в результаті неналежного зберігання. Отже, інший розмір шкоди відповідачем не доведений, що є його процесуальним обов`язком.

Щодо позиції представника відповідача про наявність на автомобілі «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, механічних пошкоджень, зокрема: пошкодження задньої частини автомобіля - бампера та багажника, які були утворені до ДТП, яка сталася 12.07.2019 за участю водія мотоцикла ОСОБА_2 .

У відповіді на відзив позивач за первісним позовом заперечив пошкодження автомобіля, вм`ятина на кришці багажника була здійснена ще до ДТП, яке трапилося 12.07.2019 року.

Судом встановлено, що на фотороздруківці зображений автомобіль «TOYOTACAMRY» номерний знак НОМЕР_1 в день ДТП -12.07.2019, зокрема на місці його скоєння, на багажнику автомобіля дійсно наявні механічні пошкодження. (а.с. 163-164 том.1). В той же час, ці пошкодження не зафіксовані у протоколі огляду транспортного засобу, та відповідно не входять у розмір визначених збитків. Крім того, позивач за первісним позовом сам визнає, що вони були утворені до ДТП за участю відповідача, тому суд вважає, що ці докази не стосуються суті позову, та не бере їх до уваги.

Згідно п.8 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Судом встановлено, що у мотивувальній частині постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 27.08.2020 року у справі № 710/1006/19, провадження № 3/710/1/20, серед іншого зазначено, що на підставі доказів, отриманих під час судового розгляду, суд приходить до переконання, що обидва водії своїми діями створили небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію. В діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 9.2. б), 12.3, 12.4, 14.2 б ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Водночас в діях водія автомобіля «ToyotaCamry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідність вимогам пунктів 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди (а.с.8-13, том.1).

У висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз від 06.11.2019 № 2265/19-23 за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, зазначено, що у даній дорожній обстановці, водій автомобіля TOYOTACAMRY номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , із технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Цей висновок був предметом дослідження у справі № 710/1006/19. (119-125 том.1).

У висновку судового експерта від 28.05.2020 № 12-1/54-23-3/5 наданого Київським науково дослідним експертно криміналістичним центром серед іншого зазначено, щов даній дорожній ситуації, експертами, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Тоуоta Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди. Цей висновок також був предметом дослідження у справі № 710/1006/19. (а.с. 131-158 том.1).

Відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Такий висновок мітиться у постанові Верховного Суду у справі №328/2750/18 від 18.03.2020 року

Отже, суд встановив, що у наслідок ДТП, винним у якій було визнано ОСОБА_2 , завдано майнової шкоди, що виразилася у пошкодженні належного первісному позивачу автомобіля, в той же час, як вбачається із досліджених судом доказів у діях первісного позивача вбачається невідповідність вимогам пунктів: 10.1; 10.4 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, яке трапилося 12.07.019 року. За встановлених обставин суд дійшов висновку про покладення на обидві сторони цивільно-правової відповідальності щодо спричиненої їхніми діями майнової шкоди власнику транспортному засобу. Загальна вартість ремонту складає 115135грн. 38 коп.. Розмір відшкодування суд визначає з урахування п.3 ч. 1ст. 1188 ЦК України. Тобто первісний позов підлягає частковому задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь первісного позивача відшкодування спричиненої ДТП майнової шкоди у розмірі 57 567,69 грн, решту витрат покладає на позивача.

Щодо зустрічного позову в частині стягнення моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Згідно зі ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач за зустрічним позовом обґрунтовує відшкодування моральної шкоди тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 , які виразилися в порушенні вимог п.п. 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, позивачу ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, зокрема психологічному стану здоров`я, яка полягає у душевних переживаннях, моральних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ДТП, що призвело до тимчасового позбавлення його звичайного способу життя.

Суд вважає доведеним той факт, що в результаті ДТП, яке сталося 12.07.2019 наявна вина обох учасників ДТП не зважаючи на відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 . Отже, позивач за зустрічним позовом має право на відшкодування моральної шкоди.

В той же час, у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач зазначає, про те що позивач пропустив строки позовної давності, який тривав із 12.07.2019 року по жовтень 2022 року, та просив відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив, представник зустрічного позивача зазначає, що ОСОБА_2 дізнався про особу, яка порушила його право, лише 06.11.2019 року із висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №2265/19-23 від 06.11.2019, яким встановлено наявність порушень ОСОБА_1 вимог п.п. 9.4, 10.1, 10,4 Правил дорожнього руху України, тобто підтвердження наявності вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ч.ч.3,4 ст 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що з цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною у застосуванні. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю заяви сторони про це. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду справа № 757/41194/15-ц 20 лютого 2019 року. Подібний висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 509/3589/16-ц від 21.10.2020.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа №678/162/15-ц від 10 квітня 2019 року.

Згідно абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та чи є позов обґрунтованим. Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Одночасно судом не може бути відмовлено у задоволенні позову і за недоведеністю, і з підстав пропуску позовної давності. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 337/2722/17 від 20 березня 2019 року.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Враховуючи норми ЦПК суд розцінює відзив відповідача за зустрічним позовом в частині позовних вимог, які стосують стягнення моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, як заяву про застосування строків позовної давності.

Чинне процесуальне законодавство початок перебігу строку звернення до суду визначає альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що через певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є необхідним змінити спосіб захисту на той, яким вона раніше скористатися не бажала. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №420/7598/22 від 31.01.2023 року.

Якщо потерпілий приймає рішення звернутися з вимогою про відшкодування шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди - винуватця ДТП, то він, потерпілий, виступає кредитором у деліктному зобов`язанні. Особливість деліктного зобов`язання свідчить про те, що перебіг позовної давності для вимоги потерпілого в такому випадку починається з дня скоєння ДТП, адже, як правило, саме в цей день потерпілий дізнається або повинен дізнатися про порушення свого права та про особу, що його порушила. Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1365цс17.

Як вбачається із матеріалів справи, ДТП сталося 12.07.2019 року, відповідно позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на відшкодування моральної шкоди саме 12.07.2019 року. Тому, суд критично сприймає твердження позивача за зустрічним позовом про те, що про порушення своїх прав йому стало відомо лише 06.11.2019 року із висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №2265/19-23 від 06.11.2019. Ураховуючи встановлені обставини справи, кінцевий строк звернення до суду із позовною заявою закінчився 12.07.2022 року. На вхідному штампі зустрічної позовної заяви зафіксована дата 03.10.2022 року, позовна заява була подана наручно, без надсилання її засобами поштового зв`язку, тобто позивач звернувся до суду за закінченням строків позовної давності. Клопотань про поновлення цих строків не заявляв.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП у зв`язку із спливом строків позовної давності.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок розголошення медичної таємниці та конфіденційної інформації , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст.286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.

Відповідно до ч.1 ст. 39-1, 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.При використанні інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, в тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта.

Відповідно до ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Відповідно до ст. 29 закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» Кожна особа має право: знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 757/9133/18-ц від 24.12.2021 року. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 742/3324/20.

Згідно офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону.

Відповідно до ч.1-3 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» Порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які перебувають у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, що отримує від інших органів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення верифікації та моніторингу державних виплат. Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити. Суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до п.п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 276 ЦК України якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

У постанові від 27 вересня 2017 року у справі № 6-1435цс17 у подібних правовідносинах Верховний Суд України сформулював висновок, що відповідно до положень статей 31, 32 Конституції України, статей 270, 306 ЦК України кожному гарантується право на недоторканість особистого життя, право на таємницю телефонних розмов; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно з частиною другою статті 276 ЦК України якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Позивач звернувся за захистом своїх прав, порушених незаконним поширенням конфіденційної інформації про стан його здоров`я зокрема розголошення відповідачем діагнозу, який має позивач та конфіденційної інформації з приводу перебування його на військовому обліку.

Судом встановлено, що під час судового засідання, яке відбулося 01.10.2019 року у справі № 710/1006/19 відповідачем ОСОБА_1 було поширено інформацію про те, що у позивача ОСОБА_2 наявний діагноз (Вітиліго) у зв`язку з чим він не придатний до військової служби у мирний час. У результаті цієї хвороби у особи проблеми із щитовидною залозою, не працює очне яблуко, в очах двоїться тощо, і це впливає на психічну поведінку. Тому просив призначити судово медичну експертизу ОСОБА_2 . Стверджував, що має достовірні відомості щодо діагнозу особи. ОСОБА_2 комісований військово лікарською комісією по ст. 58а.

Діагноз, який має ОСОБА_2 та інформацію про який поширив відповідач, підтверджується медичною картою амбулаторного хворого №101 виданої на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 80-82 том.2).

При поширенні конфіденційної інформації відповідач не здійснив посилання на джерела походження інформації.

У своєму відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1 зазначив, що після ДТП, хтось із знайомих ОСОБА_2 повідомив інформацію, про те, що ОСОБА_2 хворіє на хворобу «Вітиліго», яку відповідач озвучив у суді з метою проведення судово медичної експертизи, та заявив відповідне клопотання, яке суд не підтримав. У своїх письмових поясненнях відповідач зазначив, що після ТДП хтось із батьків ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_2 з дитинства хворіє на «Вітиліго». Крім того вважає, що моральні страждання позивача не підтверджені жодними доказами.

Суд вважає встановленим факт поширення відповідачем конфіденційної інформації щодо позивача за зустрічним позовом, зокрема про його стан здоров`я. В той же час відповідач не довів наявність винятків, які б дозволяли йому поширювати таку інформацію без згоди ОСОБА_2 .

Поширення конфіденційної інформації спричинили позивачу душевні страждання, переживання, стрес та психологічний дискомфорт.

Внаслідок розповсюдження конфіденційної інформації, відповідач порушив немайнове право позивача та останній набув право на відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає неприйнятними аргументи відповідача про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження завданої моральної шкоди.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі 464/3789/17 від 10.04.2019

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Такий висновок віститься у постанові Верховного Суду у справі № 817/48/18 від 03.08.2020 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини від у справі «Z проти Фінляндії» заява № 22009/93, п.122 рішення від 25.01.1997 року, зазначено: «Суд вважає встановленим те, що заявниці було завдано немайнової шкоди в результаті розголошення даних про її особу та стану здоров`я у рішенні Апеляційного суду. Суд вважає, що встановлення факту порушення не можна розцінювати як справедливу сатисфакцію для заявниці, а тому відшкодування повинно бути здійснене. При оцінюванні розміру відшкодування Суд не вважає себе зобов`язаним слідувати внутрішньодержавній практиці, незважаючи на те, що може нею скористатися. Неупереджено вирішуючи дане питання Суд присуджує заявниці 100 000 ФІМ.

У рішенні Європейського суду з прав людини від у справі «Пантелеєнко проти України» заява №11901/02, п.56-58 рішення від 12.02.2007 року, зазначено: Суд відзначає, що як зберігання державними органами інформації про особисте життя людини, так і її використання є втручанням в право на повагу до приватного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції (див. рішення у справі «Ротару проти Румунії» (Rotaruv. Romania) [ВП], заява № 28341/95, п. 46, ECHR 2000-V).У цій справі національний суд надіслав запит і отримав з психіатричної лікарні конфіденційну інформацію про психічний стан і відповідне медичне лікування заявника. Цю інформацію було згодом повідомлено суддею сторонам та іншим особам, присутнім у залі суду під час відкритого судового засідання. Суд вважає, що подібні подробиці, безперечно, є інформацією, що належить до «приватного життя» заявника, і що захід, який розглядається, призвів до розширення кола осіб, ознайомлених з цими подробицями. Таким чином, заходи, вжиті судом, є втручанням у права заявника, гарантовані йому статтею 8 Конвенції.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенціюпро захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди за розголошення конфіденційної інформації. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач за зустрічним позовом, тяжкість вимушених змін у його житті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог визначивши розмір завданої моральної шкоди, які підлягають стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 5 000,00 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн, які поніс ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (ч.4 ст. 62 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.ч 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі№ 671/1957/20 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження надання юридичних послуг позивачем за первісним позовом було надано лише квитанцією до прибуткового касового ордера №1/7від 07.07.2022 року, відповідно до якої підтверджується факт отримання грошових коштів у розмірі 1500,00 грн, адвокатом Тишкевич Т.В. у ОСОБА_1 на підставі угоди про правову допомогу, за складання позову. (а.с.38 том.1). Самої ж угоди надано не було, також не надано акта приймання наданих послуг, та доказів, що послуга була надана саме адвокатом.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України, такий висновок міститься у постанові Велика Палата Верховного Суду у справі № 496/3134/19 від 13.07.2022 року.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №711/1783/2010 серпня 2022 року, аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

Отже, витрати на правову допомогу не можуть бути стягнуті з відповідача за первісним позовом, оскільки відсутні докази надання правової допомоги адвокатом.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу за зустрічними позовними вимогами, суд вважає що вони підлягають частковому задоволенню.

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем за зустрічним позовом було надано, договір про надання правничої (правової) допомоги №141 від 19.09.2022 року, додаткову угоду №1 від 30.09.2022 року до цього договору, акт виконаних робіт від 03.10.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 03.10.2022 року.

Витрати на надання правової допомоги ОСОБА_2 становлять 17500 грн.

Ураховуючи що в задоволенні первісних позовних вимог було відмовлено в розмірі 64,72 %, зустрічні позовні вимоги були задоволені на 2%, суд стягує з відповідача за зустрічним позовом за користь позивача за зустрічним позовом - 11676,00 грн, витрат на правову допомогу, що становить 66,72 %.

Щодо стягнення витрат на проведення експертиз суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду

Відповідно до ч.3-5 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Положення ЦПК України встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Враховуюче те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою ОСОБА_1 до її звернення до суду з позовом, то підстав для відшкодування їй витрат на складення такого експертного висновку відсутні. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 524/710/21 від 20.07.2022 .

Витрати в сумі 4000,00 грн, які були сплачені ФОП ОСОБА_5 , позивачем за первісним позовом не підлягають стягненню з відповідача, оскільки висновок по визначенню розміру збитків від ДТП, зроблений до відкриття провадження у справі за замовленням позивача, крім того цей висновок визнано недопустимим доказом.

Витрати у розмірі 3500,00 грн, за висновок автотоварознавчої експертизи, які були сплачені первісним позивачем СПД ОСОБА_5 , відповідно до квитанції №028/2022 від 12.12.2022 року, підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача, а саме в сумі 1234,80 (одна тисяча двісті тридцять чотири гривні 80 копійок), пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить -35,28 % від загальної суми позову.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги первісного позивача до відповідача ОСОБА_2 задоволені частково, а саме 57 567,69 (п`ятдесят сім тисяч гривень 69 коп.), що становить 35,28% від суми заявлених позовних вимог у розмірі 163174,48 грн, відповідно виходячи із пропорційності стягнення судового збору, із відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 575,68 (п`ятсот сімдесят п`ять гривень 68 копійок) від суми сплаченого судового збору в розмірі 1631,76 грн.

Оскільки позовні вимоги до позивача за зустрічним позовом задоволені частково, а саме 5 000,00 грн - моральну шкоду за розголошення конфіденційної інформації, що становить 2% від суми заявлених позовних вимог у розмірі 250 000,00 грн, відповідно виходячи із пропорційності стягнення судового збору, із відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 50,00 ( п`ятдесяти гривень 00 копійок), від суми сплаченого судового збору в розмірі 2500,00 грн.

Ураховуючи нормист. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 32 , 131-2 Конституції України, ст.16, 22, 23, 201, 256-258, 261, 275-276, 280, 286,302, 1166, 1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ч.1 ст. 39-1, 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 5,11, 21, 29 Закону України «Про інформацію», ст. 14,16Закону України «Про захист персональних даних»,ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та керуючись ст. 12, 13, 60, 76-81, 89, 102 -107, 133, 139, 141, 174, 255, 256, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Перівсний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 01.03.2017 року, інші відомості про особу суду не відомі на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_8 виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.08.1995, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 , інші відомості про особу суду не відомі, майнову шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки шляхом пошкодженням транспортного засобу марки «Тоуоta Camry» д.н.з. НОМЕР_1 », в розмірі 57 567,69 грн (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень 69 копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 01.03.2017 року, інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_8 виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.08.1995, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 , інші відомості про особу суду не відомі, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1234,80 грн. (одна тисяча двісті тридцять чотири гривні 80 копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 01.03.2017 року, інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_8 виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.08.1995, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 , інші відомості про особу суду не відомі судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 575,68 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять гривень 68 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_8 виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.08.1995, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 01.03.2017 року, інші відомості про особу суду не відомі, моральну шкоду завдану внаслідок розголошення конфіденційної інформації щодо стану здоров`я в розмірі 5 000,00 грн. ( п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_8 виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.08.1995, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 01.03.2017 року, інші відомості про особу суду не відомі, витрати на правову допомогу в розмірі 11676,00 грн. (одинадцять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адерсою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_8 виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 22.08.1995, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адерсою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 01.03.2017 року, інші відомості про особу суду не відомі, судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 50,00 грн. (п`ятдесяти гривень 00 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь

Рішення в повному обсязі складене 16.05.2023 року.