ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м.Суми

Справа №589/873/22

Номер провадження 22-ц/816/366/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження Шосткинський відділ державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 листопада 2022 року, у складі судді Лєвші С.Л., постановлену у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

01 квітня 2022року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо визначення розміру заборгованості з аліментів.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні старшого державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Луппи Н.І. перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-752, виданого 03 червня 2010 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Вказув, що 29 березня 2022 року ним отримано розрахунок державного виконавця щодо заборгованості по аліментах за період з 26 лютого 2010 року по 01 березня 2022 року, відповідно до якого станом на 01 березня 2022 року його борг з аліментів по виконавчому листу № 2-752 складає 35389,52 грн.

Зазначав, що розрахунок розміру боргу за аліментами за проміжок з 26 лютого 2010 року по липень 2017 року розрахований, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не у відповідності до мінімального розміру аліментів, який зазначений у виконавчому листі (не менше аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Крім того зазначав, що з 01 жовтня 2015 року по 13 січня 2016 року він працював в ПрТОВ «Латімер Корпорейшн Лімітед», а тому нарахування розміру аліментів до стягнення мало відбуватись саме як 1/4 частки із його заробітної плати, а не із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Вважав, що розрахунок розміру боргу за аліментами за проміжок часу з 26 лютого 2010 року по липень 2017 року складений державним виконавцем з порушенням діючого законодавства та його прав боржника.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Луппи Н.І., що полягають у проведенні розрахунку розміру заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 2-752, виданим 03 червня 2010 року Шостинським міськрайонним судом Сумської області, за період з 26 лютого 2010 року по 08 липня 2017 року, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в цій частині.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до 08 липня 2017 року, тобто до набрання чинності Закону України № 2037-VІІІ, заборгованість з аліментів повинна була вираховуватися з мінімального розміру щомісячного платежу, визначеного судовим рішенням та виконавчим листом, а після набрання чинності вказаного закону статтю 195 СК України викладено у новій редакції та визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Вказує, що станом на 24 липня 2020 року у нього була відсутня заборгованість по аліментах. Однак, за заявою стягувача державний виконавець провів перерахунок розміру заборгованості з аліментів не з 08 липня 2017 року, а з моменту присудження аліментів судом, тобто з 26 лютого 2010 року, у зв`язку з чим заборгованість по аліментах за період з 26 лютого 2010 року по 01 березня 2022 року склала 35389,52 грн.

Вважає, що спір щодо розміру заборгованості по аліментах повинен розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, в не в порядку позовного провадження.

Від Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 26 лютого 2010 року до її повноліття, та аліменти сплачувати матері - ОСОБА_2 .

На виконання вищевказаного рішення суду, 03 червня 2010 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 2-752/2010 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері - ОСОБА_2 (а.с. 27).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції від 17 червня 2010 року відкрито виконавче провадження ВП №19841447 з примусового виконання виконавчого листа № 2-752/2010, виданого за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2010 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття (а.с. 28).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Скаржник звернувся до суду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, в той час, як Законом України «Про виконавче провадження» та СК України передбачено, що у разі незгоди заінтересованої особи з обчисленим державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом. При цьому, вказані нормативні акти не передбачають можливість оскарження розрахунку державного виконавця про розмір заборгованості, так як обчислення заборгованості за аліментами є обов`язком останнього, який визначений на законодавчому рівні.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частини друга ст.451 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначення як розміру належних до сплати сум у якості аліментів, так, відповідно, і визначення розміру заборгованості по аліментах - є обов`язком державного виконавця. Відповідно, такі дії державного виконавця можуть бути предметом судового контролю за скаргою учасників виконавчого провадження відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки заявник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця, так як не погоджується з розрахунком заборгованості по аліментам у порядку контролю за виконанням судового рішення, то розгляд такої скарги може проводитись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачено розділом VII ЦПК України.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що спір щодо розміру заборгованості за аліментами повинен розглядатися у позовному провадженні, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині обґрунтовані.

Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За правилами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

За положеннями частин четвертої та восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Згідно зі статтею 195 СК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2010 року визначено розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 в частині від заробітку (доходу), а саме 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно із записами трудової книжки, ОСОБА_1 у період з 01 жовтня 2015 року по 13 січня 2016 року працював у Постійному представництві приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Латімер Корпорейшн Лімітед» та, відповідно, отримував заробітну плату (а.с. 15).

31 травня 2022 року Шосткинським відділом державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до суду першої інстанції з відзивом на скаргу ОСОБА_1 було надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30 травня 2022 року (а.с. 37-39).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-752 від 03 червня 2010 року вбачається, що за період з 26 лютого 2010 року по 30 травня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 34237,43 грн. За період з 01 жовтня 2015 року по 13 січня 2016 року державним виконавцем було проведено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із заробітку (доходу) ОСОБА_1 , як це передбачено ч. 2 ст. 195 СК України.

Крім того, з матеріалів справи убачається, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2022 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , третя особа Шосткинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 35456,62 грн, яка утворилась з 26.02.2010 р. по 31.07.2020 р. (а.с. 40-44).

На час здійснення розрахунку скаржник не працював з 26.02.2017 р. по липень 2017 р. Отже, державним виконавцем при проведенні оскаржуваного розрахунку було обґрунтовано розраховано заборгованість, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів зроблений державним виконавцем відповідно до вимог ст. 195 СК України. Підстав для визнання незаконними дій старшого державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Луппи Н.І., що полягають у проведенні розрахунку розміру заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 2-752, виданим 03 червня 2010 року Шостинським міськрайонним судом Сумської області, не убачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що до 08 липня 2017 року, тобто до набрання чинності Закону України № 2037-VІІІ, заборгованість з аліментів повинна була вираховуватися з мінімального розміру щомісячного платежу, визначеного судовим рішенням та виконавчим листом, є необґрунтованими, так як ч. 2 ст. 195 СК України у новій редакції передбачено аналогічне врегулювання цих правовідносин.

Вимоги до судового рішення визначені цивільним процесуальним законом. Судове рішення має забезпечувати захист конституційних прав і свобод людини та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Належне здійснення правосуддя є одним із основоположних елементів права на справедливий суд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 листопада 2022 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 , виклавши її мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова