Провадження 2/193/249/23
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

12 травня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Томинця О.В.,
за участю секретаря судового засідання Хомич Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
14.04.2023 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з яким позивач ОСОБА_1 просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований 29.05.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №15.
Позивач вказує, що від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні стосунки між ними припинились у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та вподобань, поглядів на сімейне життя. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам. Фактично між ними припинено шлюбні відносини і на даний час проживають окремо один від одного, за таких обставин, позивач вважає, що продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим.
Ухвалою від 18.04.2023 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, натомість до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, пред`явлений до нього позов визнав повністю. Проти розірвання шлюбу не заперечує.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 29 травня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №15, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.05.2012 (а.с.31).
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.06.2012 (а.с.33) та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 32).
Згідно довідки виконкому Софіївського селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 14.04.2023 за № 608, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 35).
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Письмові пояснення сторін у справі та матеріали позовної заяви вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось, внаслідок чого з 26 вересня 2022 року вони стали проживати відокремлено. Наразі сторони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають.
Жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред`явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї.
За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.
Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Пзивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про залишення їй шлюбного прізвища, а тому суд дійшов висновку про необхідність залишення позивачу їй прізвища « ОСОБА_7 ».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті, визнано позовні вимоги про розірвання шлюбу, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 536,80 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, ст.105, 110, 112 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 29 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №15, - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 12 травня 2023 року.
Суддя О. В. Томинець