Номер провадження: 22-ц/813/5200/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Трофименка О.О.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Фізична особа-підприємця ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Охременка Артема Вікторовича

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року, ухваленого Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Мурзенка М.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що позивачка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку.

На першому поверсі вказаного будинку розташований спортзал «House Cross Training Club», власником якого є відповідач, де постійно лунає музика, шумить обладнання, заняття у спортзалі супроводжуються дуже сильним грохотом від спортивного інвентарю, тренування супроводжуються криками та галасом, і шумовий фон від здійснення діяльності спортзалу перевищує встановлені нормативи, що було встановлено відповідними компетентними органами, а крім того, такий шум під час війни викликає постійну тривогу та напруженість. Також робота спортивного залу створює вібрацію, яка відчувається по стінах квартири позивачки та сусідніх з нею квартир під час кидків штанг та гантель.

Факт порушення керівництвом спортивного залу законодавства щодо рівня шуму підтверджено довідками від 26.05.2022 та від 23.06.2022 проведення дослідження шумового навантаження.

Відповідач відмовляється здійснити комплекс заходів із шумоізоляції, і позивач внаслідок шуму в квартирі відчуває стрес та розчарування, не може спокійно відпочивати, відновити сили після робочого дня, а небажання відповідача реагувати на звернення позивачки викликає постійні негативні емоції та душевне хвилювання.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд зобов`язати відповідача провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних заходів приміщення спортзалу та відшкодувати позивачці завдану неправомірними діями відповідача моральну шкоду в сумі 500000 грн та судові витрати в сумі 32500 грн.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність у представника позивача повноважень на ведення справи, неналежність та недопустимість наданих стороною позивача доказів, недоведеність завдання позивачу моральної шкоди.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому посилаючись на належність та допустимість наданих доказів просив позов задовольнити.

Представником відповідача було надано заперечення на відповідь на відзив, в яких просив в задоволенні позову відмовити, додатково посилаючись на непроживання позивача у вказаній квартирі, реєстрацію позивача в с. Знаменка Березівського району Одеської області.

Стороною позивача надано відповідь на заперечення на відповідь на відзив, в якому представник позивача просив задовольнити, посилаючись на те, що позивач дійсно проживає у належній їй квартирі, а відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою в частині спричинення ним шуму при здійснення діяльності спортзалу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних робіт усього приміщення, що займає спортивний зал, який забезпечить відповідно до законодавства рівень шуму та зупинити роботу спортзалу до завершення вказаних робіт відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн та судовий збір в сумі 50 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника Охременка А.В. вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних робіт усього приміщення, що займає спортивний зал, який забезпечить відповідний (до законодавства) рівень шуму, та зупинити роботу спортзалу до завершення вказаних робіт, ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних робіт усього приміщення, що займає спортивний зал, який забезпечить відповідний (до законодавства) рівень шуму, та зупинити роботу спортзалу до завершення вказаних робіт.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом не взято до уваги, що позивачка у відповідності до вимог ст. 16 ЦК України звернулася до суду за захистом своїх прав як власниця квартири за адресою АДРЕСА_1 , на першому поверсі якого розташований спортивний зал - «House Cross Training Club», власником якого є ФОП ОСОБА_2 , з боку якого має місце постійне порушення рівня шуму внаслідок роботи спортивного залу, та надала відповідні докази таких порушень її прав з боку відповідача. Натомість суд, зробивши правильний висновок про порушення її прав внаслідок не проведення комплексу звукоізоляційних та віброізоляційних робіт усього приміщення спортивного залу, всупереч таким висновкам, безпідставно відмовив ОСОБА_1 у частині позову щодо обов`язку проведення відповідачем вказаного комплексу робіт із зупиненням роботи спортивного залу на період проведення таких робіт.

Застосований судом спосіб захисту не відповідає правовій позиції ВП Верховного Суду (постанова від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19), згідно якого має виключатися необхідність повторного звернення до суду задля захисту та відновлення порушеного права та інтересу, тому оскаржуване рішення не відповідає наведеному.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Охременко А.В. підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що фактично позивачкою не оскаржується рішення лише щодо відмови у зобов`язанні відповідача провести комплекс віброізоляційних робіт.

Представник відповідача адвокат Ратушний А.І. апеляційну скаргу не визнав та підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Позивачка та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 59).

Відповідачем здійснюється господарська діяльність на першому поверсі вказаного будинку, організовано спортивний клуб «House Cross Training Club», що визнається стороною відповідача.

Ту обставину, що належна позивачці квартира розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , а на першому поверсі - спортивний клуб «House Cross Training Club», сторонами визнається.

Листом від 11.01.202 № 36/0114/1 представника позивачки Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради повідомлено, що КП «Муніципальний центр екологічної безпеки» має технічну можливість проводити дослідження шумового навантаження у житлових приміщеннях заявника, але не проводить виміри рівню вібрації (а.с. 62).

26 травня 2022 року було проведено дослідження шумового навантаження в квартирі позивача, було встановлено перевищення шумового навантаження на 30 ДБ в спальні, що підтверджується копією довідки № 1, виданої КП «Муніципальний центр екологічної безпеки» (а.с. 64), джерелом шуму визначено «House Cross Training Club».

23 червня 2022 року було повторно проведено дослідження шумового навантаження в квартирі позивача, було встановлено перевищення шумового навантаження на 6 ДБ в спальні, що підтверджується копією довідки № 1, виданої КП «Муніципальний центр екологічної безпеки» (а.с. 70), джерело шуму «House Cross Training Club».

Відповідно до листа від 30.06.2022 № 666/0505/25 представнику позивачки повідомлено, що Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради відповідачу як орендарю приміщення за адресою: АДРЕСА_2 надано припис щодо вжиття заходів зі встановлення звукоізолюючих та звукопоглинаючих конструкцій у трьохмісячний термін. Та повідомлено, що органи місцевого самоврядування не мають повноважень зі складення протоколів про адміністративні правопорушення за невиконання законних розпоряджень чи приписів посадових осіб їх виконавчих органів (а.с. 68-69).

Постановою Виконавчого комітету Одеської міської ради № 578 від 04 липня 2022 року відповідача ФОП ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, обставини, встановлені при розгляді справи: Акт № 008883/ОМР-28.06.2022, протокол Екологія від 23.06.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксовано факт порушення, а саме: встановлення перевищення гранично допустимих рівнів шуму (а.с. 197).

Підпунктом 26) пункту 9.1. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених Рішенням Одеської міської ради № 1631-1У від 23.12.2011, на об`єктах благоустрою забороняється перевищувати норми забруднення атмосферного повітря та рівня шуму, у тому числі від транспортних засобів.

Вказана постанова відповідачем ОСОБА_2 оскаржена не була, штраф сплачений.

Листом від 02.11.2022 ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області повідомлено позивачку, що ОСОБА_2 направлено пропозиції щодо надання інформації про проведення комплексу шумозахисних заходів в спортивному залі та результатів інструментальних вимірювань рівнів шуму по визначенню ефективності проведених заходів в термін до 28.11.2022, а також повідомлено про складення щодо відповідача протоколу про адміністративне правопорушення, у управління відсутні правові підстави для повторного притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив із встановлення протягом розгляду справу факту перевищення допустимого рівня шуму в житлових приміщеннях при здійсненні відповідачем ОСОБА_4 господарської діяльності з організації спортивного клубу, і що такими його діями було порушено право позивачки як власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та позивачці ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, розмір якої з урахуванням обставин справи визначений у 5000 грн.

Відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних заходів приміщення спортзалу, на період проведення яких зупинити роботу спортзалу, суд мотивував недоведеністю позивачкою можливості здійснення таких заходів, ненаведенням їх переліку, обсягу необхідних робіт, відсутністю клопотання з боку сторони позивача про проведення судової будівельно-технічної експертизи з зазначених питань.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача провести комплекс звукоізоляційних заходів приміщення спортзалу і зупинення роботи спортзалу на період проведення вказаних робіт.

Переглядаючи рішення суду в наведеній частині за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Водночас позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

У частині другій статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Водночас законодавець передбачив, що такий перелік не є вичерпним та надав право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина третя статті 16 ЦК України). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Правомірний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми права у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та інших звернуто увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є правомірним та ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Крім того, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі є порушення прав позивачки на користування належною їй квартирою через перевищення допустимого рівня шуму з боку відповідача як ФОПа, який здійснює господарську діяльність з організації спортивної зали на першому поверсі багатоквартирного будинку, на другому поверсі якого розташована квартира позивачки ОСОБА_1 .

Отже, позовні вимоги заявлено позивачкою саме з підстав порушення відповідачем допустимого рівня шуму під час здійснення своєї господарської діяльності.

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначено, що громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище.

Статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 № 463 затверджені державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України). Власник майна згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), а також відшкодування моральної шкоди (статті 1167).

Позивачкою як власницею належної їй житлової квартири обрані такі способи захисту свого порушеного права як відшкодування завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди та зобов`язання відповідача провести комплекс звукоізоляційних заходів приміщення спортзалу і зупинення роботи спортзалу на період проведення вказаних робіт, що цілком узгоджується із передбаченими вказаними способами захисту цивільних прав та інтересів.

У справі, що переглядається, судом встановлено порушення прав позивачки доведеним належними доказами фактом перевищення допустимого рівня шуму в житлових приміщеннях при здійсненні ним господарської діяльності під час організації роботи спортивного клубу, чим порушено права позивачки як власниці квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та лише стягнення на її користь завданої вказаними діями відповідача моральної шкоди не призведе до припинення протиправних дій з боку відповідача та не відновить її порушене право, оскільки як пояснив представник відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, робота спортзалу «House Cross Training Club» триває, заняття проводяться.

Заперечення представника відповідача про одноразовість встановлених перевищень рівня шуму в квартирі позиваки, а не їх системність, не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення суду з приводу встановленого порушення гранично допустимих рівнів шуму в квартирі позивачки з боку спортивного клубу не оскаржене відповідачем ОСОБА_2 , а апеляційний суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не може свідчити про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 ненадання останньою суду доказів можливості здійснення заходів по проведенню комплексу звукоізоляційних заходів приміщення спортзалу, їх переліку, обсягу необхідних робіт, відсутність клопотання з боку сторони позивача про проведення судової будівельно-технічної експертизи з зазначених питань, оскільки предметом розглядуваної справи є матеріально-правова вимога про виконання вказаних заходів задля дотримання відповідачем допустимого рівня шуму.

Тобто вимозі позивачки про дотримання її прав на не перевищення відповідного (до законодавства) рівня шуму відповідає обов`язок відповідача забезпечити таке.

При цьому спосіб виконання вказаного обов`язку позивачкою зазначений - шляхом проведення певних робіт з шумоізоляції. Перелік та обсяг таких робіт, використання при цьому певних матеріалів, технологій, їх вартість, тощо може і повинен визначати сам відповідач у відповідності до загальних правил та в межах наданих йому Договором про суборенду приміщення спортзалу прав.

Колегія суддів бере до уваги наданий представником відповідача та досліджений за згодою інших учасників справи Договір суборенди нежитлового приміщення 16н від 13 серпня 2021 року, який укладений між Особою-1 як орендарем та ФОП ОСОБА_2 як суборендарем щодо приміщення, належного Особі-2 та за згодою останньої, нежитлового приміщення № 16н з окремим входом загальною площею 217,6 кв.м, розташованого в житловому будинку АДРЕСА_2 , що передається Орендарем в строкове платне користування відповідачу як Суборендарою за цим Договором з метою використання - для цілей організації фітнес-залу (розділ перший п. 2.3 розділу другого).

Розділом четвертим вказаного Договору врегульовані питання перепланування або переобладнання, від`ємні, невід`ємні поліпшення Приміщення (зміни), можливе виникнення права власності на такі поліпшення (зміни), порядок їх проведення, тощо, а також поведінка сторін у разі проведення змін/поліпшень Суборендарем без погодженої згоди Орендаря.

Пунктом 6.4.2 визначено право орендаря, якому відповідає відповідний обов`язок Орендаря - вимагати від Суборендаря, яким є ОСОБА_2 , використання приміщення за його призначенням, дотримання правил протипожежної, техногенної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Отже, відповідач як суборендар приміщення спортивного клубу за умовами договору суборенди повинен використовувати приміщення за вказаним призначенням - для цілей організації фітнес-залу, під час чого повинен дотримуватися всіх вимог законодавства, у тому разі і щодо санітарно-епідеміологічної безпеки, до чого слід віднести санітарні вимоги щодо норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови.

Отже, слушним є довід апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на обраний позивачкою спосіб захисту свого порушеного права, який відповідає змісту її порушеного права, оскільки встановивши порушення вимог закону та прав позивачки у цій справі, суд дійшов правильних висновків про необхідність захистити порушене право, проте обмежився лише стягнення моральної шкоди, що на переконання колегії суддів апеляційного суду не призведе до поновлення прав позивачки на безпечне використання належної їй квартири, оскільки використання відповідачем приміщень, які розміщені у багатоквартирному будинку, призначеного для проживання людей та їх відпочинку, за призначенням - для організації спортивного клубу - з відвідуванням його певної кількості людей та з відповідними очевидними наслідками такої діяльності у вигляду перевищення гранично допустимих рівнів шуму, буде фактично продовжувати порушувати законні права позивачки на використання власного житла і спокій, що кваліфікується як порушення не тільки права власності позивачки на вільне розпорядження належною їй квартирою і використання її за призначенням, а й права на повагу до її приватного та особистого життя.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає частково обґрунтованими вимоги позову щодо зобов`язання відповідача як Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 провести комплекс звукоізоляційних робіт усього приміщення, що займає спортивний зал «House Cross Training Club» (за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, буд. 18), який забезпечить відповідний (до законодавства) рівень шуму, встановивши для такого строк протягом 2-х (двох) місяців з дня набрання постановою апеляційного суду законної сили, оскільки саме підприємницька діяльність з використанням приміщення першого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 призводить, як встановлено судом першої інстанції - і рішення в цій частині ніким не оскаржується - до порушення прав позивачки.

Заборона ж відповідачу на час проведення таких робіт здійснювати підприємницьку діяльность у приміщенні спортивного клубу виходить за межі встановленого обсягу порушених прав, які захищаються судом у вищенаведений спосіб, та може призвести до обмеження прав відповідача на не заборонену законом підприємницьку діяльність, яка не порушує права інших осіб за умови дотримання відповідачем ним вищенаведених державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 № 463.

Під час вирішення такого колегія суддів не бере до уваги заперечення відповідача з приводу не проживання позивачки в належній їй квартирі та її реєстрацію за іншою адресою, оскільки судом першої інстанції вірно дано оцінку вказаній обставині та слушно виснувано, що реєстрація місця проживання носить декларативний характер, відповідно до ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати декілька місць проживання. Тому позивачка є власницею вказаної квартири, має право використовувати її для проживання, вимагати усунення порушень її прав як власника квартири.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги позивачки, скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії - про проведення комплексу звукоізоляційних робіт усього приміщення, що займає спортивний зал, який забезпечить відповідний (до законодавства) рівень шуму, на період чого зупинити роботу залу - та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову та зобов`язання відповідача провести комплекс відповідних робіт, встановивши йому для виконання такого обов`язку строку у 2 місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі в оскаржуваній частині ухвалюється нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн. При цьому колегія суддів стягує понесені позивакою судові витрати у повному обсязі, оскільки фактично вимога про зобов`язання вчинити відповідача певні дії як одна вимога немайнового характеру охоплюється сплатою судового збору як за одну вимогу.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Охременка Артема Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) провести комплекс звукоізоляційних робіт усього приміщення, що займає спортивний зал «House Cross Training Club» (за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, буд. 18), який забезпечить відповідний (до законодавства) рівень шуму, протягом 2-х (двох) місяців з дня набрання постановою апеляційного суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 11 серпня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко