ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4872/23 Справа № 204/3138/21 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року про закриття провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральної шкоди в розмірі 255 404,00 грн.

В обґрунтування позову заявник вказував, що 29.05.2019 року старший державний виконавець Мазур А.С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58205306 у зв`язку з його виконанням. Оскільки, з січня 2019 року в Чечелівського відділі ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває на виконанні інший виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з дня набрання рішення законної сили та до повноліття дитини. 15.10.2020 року позивач поштою отримав постанову від 17.09.2020 року начальника Чечелівському відділі ДВС Сухова І.О. про скасування процесуального документу від 29.05.2019 року. Крім того, ним був отриманий розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником відділу Суховим І.О. в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 129 706,41 грн. Також 22.09.2020 року на підставі розрахунку було винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про арешт майна боржника, а 09.10.2020 року винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про розшук боржника. 10.03.2021 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було задоволено його скаргу частково, визнано дії начальника Чечелівського відділі ДВС м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова І.О. щодо складення Розрахунку заборгованості без дати складання - неправомірними та незаконним. Зобов`язано державного виконавця Савенко О.О. скасувати постанову про арешт майна та розшук майна. Позивач вказує, що суддями Дніпровського апеляційного суду навіть не встановлювалась наявність та peальність «заборгованості» розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, яка є необхідною складовою для арешту та стягнення майна. Під час судового засідання представник Чечелівського відділу ДВС надала «новий» розрахунок: від 06.04.2021 року, в якому зазначається про «заборгованість зі сплати аліментів» у розмірі - 21 226,17 грн. 07.12.2021 року Дніпропетровський районним судом Дніпропетровської області визнано незаконним розрахунок від 06.04.2021 року, який був долучений 20.07.2021 року Дніпровським апеляційним судом у судовому засіданні, як нібито факт існування «нової заборгованості». Ознайомившись з розрахунком без дати складання (складеного начальником відділу виконавчої служби Суховим І.О.) та розрахунком від 06.04.2021 року (складеного державним виконавцем Савенко О.О.) можна стверджувати, що об`єднує обидва розрахунки від самого початку - це умисні дії представників держави щодо складання завідомо незаконних розрахунків. Адже начальник відділу виконавчої служби та державний виконавець (представники держави України зробили фальшиві розрахунки заборгованості, вилучивши з матеріалів виконавчого провадження квитанції: сплату аліментів за минулі роки та не врахувавши у розрахунку сплачені позивачем аліменти. Загалом було умисно вилучено платежів на 19 078,00 грн. Дані факти підтверджують копії квитанцій за 2016-2019 роки, які в нього збереглись, навіть незважаючи на те, що ВП №58205306 було закрито в травні 2019 року, а відновлено лише у вересні 2020 року. Крім того, наявність даних квитанцій у Чечелівського відділу ДВС та факт їх вилучення підтверджує розрахунок № 7679 від 01.02.2018 року та розрахунок №655/13 від 10.04.2019 року, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником відділу Суховим І.О. в якому зазначається про заборгованість зі сплата аліментів у розмірі - 129 706.41 грн. Прості математичні розрахунки дозволяють стверджувати про відсутність будь-якої заборгованості (понад 3 місяці) за аліментами, адже 129 706,41 грн. (розмір заборгованості в розрахунку) - 112 430,00 грн. продажу квартири) - 19 078,00 грн. (вилучені квитанції про сплату аліментів) = (-1801,59 грн.). Тобто в нього відсутня заборгованість, а й сплачено на 1800,00 гривень більше. В Розрахунку заборгованості від 06.04.2021 року складеним державним виконавцем Савенко О.О. зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 21 226,17 грн. Позивач вказує, що при вручені зазначених постанов державний виконавець запропонувала йому виступити «посередником» між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 щодо надання ним дозволу на перебування його сина закордоном. 14.12.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було задоволено скаргу позивача частково, визнано дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС Бучипської С.С. неправомірними, а розрахунки заборгованості від 17.04.2018 року та 08.05.2018 року незаконними. Так, позивач вказує, що розгляд скарги на дії державного виконавця у судових інстанціях України тривав більше 2,5 років, замість передбачених законом - 10 днів. Позивач також, посилається на невідповідність статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» Конституції України. На думку позивача, згідно даного закону державний виконавець фактично звинувачує його в кримінальному злочині (ст.164 Кримінального кодексу України), без жодного судового рішення, яке підтверджує, що платник аліментів є боржником. Отже загалом, на момент судового засідання апеляційної інстанції Республіки Польща (11.03.2021 року) до позивача, були застосовані наступні обмеження: - ВП №58205300: 15.10.2020 року позивач поштою отримав постанову від 17.09.2020 року начальника Чечелівського відділі ДВС Сухова І.О. про скасування процесуального документу від 29.05.2019 року. Позивачем також був отриманий розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником відділу Суховим І.О. в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 129 706,41 грн. Повідомлення про внесення в реєстр боржників. 22.09.2020 року на підставі розрахунку було винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про арешт майна боржника. 09.10.2020 року винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про розшук майна боржника. 07.09.2022 року Верховним судом України задоволено касаційну скаргу позивача в повному обсязі, залишено в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, зобов`язано державного виконавця Савенко О.О. скасувати постанову про арешт майна та розшук майна. - ВП №58180195: Розрахунок заборгованості від 01.03.2021 року, в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів розмірі - 12 538.83 грн. Повідомлення про внесення в реєстр боржників. Постанови про обмеження права полювання, права керування транспортним засобом, права виїзду за межі України, права користування вогнепальною зброєю від 01.03.2021 року, дані постанови в порушення закону були направлені відповідним органом. 30.06.2021 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ визнано незаконним розрахунок від 01.03.2021 року, зобов`язано державного виконавця видалити відомості про нього з Єдиного реєстру боржників України, скасовано постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, скасовано постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним, засобами, скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.03.2021 року. Рішення набрало законної сили. Тобто, представники держави України (державні виконавці) безпідставно застосували до позивача всі обмеження його конституційних та конвенційних прав, які могли застосувати відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». І всі ці дії надалі визнанні судами - незаконними. Свої моральні страждання позивач оцінюю в розмірі 787140,00 грн.

У лютому 2023 року представником Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано до суду клопотання, відповідно до якого заявлено вимогу про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки вже є рішення у цивільній справі № 204/7383/21, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, заявляє вимогу про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що правові підстави для закриття провадження у справі відсутні, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно застосував пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України при розгляді даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач вимагав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення позивача та представників відповідача дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції з`ясовано, що позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення моральної шкоди в розмірі 787 140,00 грн., виникнення якої він пов`язував із діями представників держави України в особі Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 58205306.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2023 року розглянуто цивільну справу № 204/7383/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди з органу державної влади.

Відповідно до якої було встановлено у цивільній справі № 204/7383/21 наступне:

«…29.05.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа дубліката № 2-6997/11, виданого 25.01.2019 року, виданого Дніпропетровським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за ВП № 58205306 відповідно до виконавчого листа дубліката № 2-6997/11 від 25.01.2019 року, проведеного начальником Чечелівського відділу ДВС Суховим І., сукупний розмір заборгованості за аліментами за період з 23.12.2011 року по 08.01.2019 року становить 129706, 41 грн. ….»

«… Відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволеною. Визнано дії начальника Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова І.О. щодо складення розрахунку заборгованості без дати складання, неправомірними. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. скасувати постанову про арешт майна ОСОБА_1 від 22.09.2020 року у виконавчому провадженні № 58205306 накладений на підставі розрахунку заборгованості без дати складання, складеного начальником Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. скасувати постанову про розшук майна ОСОБА_1 від 09.10.2020 року у виконавчому провадженні № 58205306 накладений на підставі розрахунку заборгованості без дати складання, складеного начальником Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.07.2021 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року скасовано в частині скасування арешту та розшуку майна та в цій частині відмовлено ОСОБА_1 . В решті ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року залишено без змін….».

«…Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа № 204/4126/17 від 15.01.2019 року, виконаного державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. 06.04.2021 року, заборгованість за аліментами за грудень 2011 року по 08.01.2019 року становить 21226, 17 грн. …».

«… Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Чечелівський відділ ДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року незаконним, зобов`язання державного виконавця видалити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, зобов`язання державного виконавця скасувати постанови задоволено. Визнано розрахунок зі сплати аліментів від 01.03.2021 року, складений державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О., незаконним. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. видалити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників України у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 01.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 01.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року. Зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195 накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року. Ухвала набрала законної сили 19.07.2021 року. …».

«…У матеріалах справи судові рішення якими визнані дії ДВС протиправними. Протиправна поведінка спричиняє моральну шкоду. …».

Відповідно до статті 384 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, постанова Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2023 року у цивільній справі № 204/7383/21 набрала законної сили 14 березня 2023 року.

Позивач при розгляді цивільних справ № 204/3138/21, № 204/7383/21 посилається у позовних заявах на ВП №58205306, 58180195, та судами при розгляді цивільних справ досліджувалися самі ці виконавчі провадження та дії і бездіяльність органів ДВС.

В судовому засіданні позивачу було поставлено питання, якими же саме підставами обґрунтовує свою позовну заяву у цій справі. Так, позивач вказав, що оскаржує дії саме відповідача у ВП № 58205306, а саме при накладанні арешту майна, складання розрахунків заборгованості, які визнані незаконними, невиконання рішень суду, існування запису в реєстрі боржників, пильна увага до позивача та бездіяльність керівництва органу державної виконавчої служби. А у справі № 204/7383/21 він (позивач) оскаржував дії та бездіяльність лише по ВП № 58180195.

Судом також установлено, що позовна заява ОСОБА_1 в цій справі містить виклад тих самих обставин, що обґрунтовує звернення до суду, що і в цивільній справі № 204/7383/21, тобто підстави позову тотожні. Предметом позову в цій справі № 204/3138/21 є стягнення моральної шкоди з органу державної влади, як і в цивільній справі № 204/7383/21.

Крім того, в цивільній справі № 204/3138/21 та № 204/7383/21 збігаються сторони, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій справі (№ 204/3138/21) вже вирішені судом під час розгляду цивільної справи № 204/7383/21. Так, в цивільній справі № 204/7383/21 було досліджено ВП № 58205306, 58180195, в тому числі дії ДВС, які визнанні протиправними.

Оскільки вже є ухвалене Дніпровським апеляційним судом 14 березня 2023 року рішення у справі № 204/7383/21 з приводу спору між цими самими сторонами, про цей самий предмет і з цих самих підстав, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 204/3138/21.

Однак, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає нормам процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, закриття провадження у справі це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відсутність предмету спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі це форма закінчення цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що набрало законної сили рішення, ухвалене з приводу спору, який є тотожним позову, що розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, підставою подачі позову у справі № 204/3138/21, зокрема, стало скасування постановою Верховного Суду від 07 вересня 2022 року постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку про незаконність арешту та розшуку майна боржника. Крім того, позивач посилався на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2022 року, якою визнано незаконним розрахунок від 06 квітня 2021 року та ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року, якою також визнано незаконним розрахунок заборгованості по аліментам.

Тоді як, підставою подачі позову у справі № 204/7383/21 слугувала ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року, якою визнано незаконним розрахунок заборгованості по аліментам від 01 березня 2021 року.

Отже, підстави позовів у справі № 204/7383/21 та у справі № 204/3138/21 не є тотожними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказано, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

У рішенні від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ ФРІДА проти України» (заява № 24003/07) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) нагадав, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06).

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Проте, суд першої інстанції належним чином не перевірив дані обставини, не встановив, які дійсні підстави звернення позивача до суду, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених обставин, ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2023 року про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259,268,374,379,381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року про закриття провадження у справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 травня 2023 року.

Судді: