Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2023 Справа №607/18805/22

провадження №2/607/655/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_4 . Після їх смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . За життя, батько ОСОБА_4 , склав заповіт, яким заповів йому усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, і що буде належати йому на момент смерті. Спадщину він прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини кожного із батьків, проживав та був зареєстрованим в одному будинку разом із ними. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, після смерті батьків, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.04.2023 занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Костова Н.З. в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання в якому просила здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує.

Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кулик А. у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, відносно вирішення позову покладається на думку суду.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подавши суду письмові пояснення з приводу обставин справи, в яких не заперечила, щодо задоволення позову, підтвердила обставини викладені в позовній заяві та просила суд, розгляд справи проводити у її відсутності

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_4 , 1936 року народження та ОСОБА_6 , 1937 року народження зареєстрували шлюб 29.10.1959 в с. Лозова, про, що зроблено актовий запис №13.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Лозівською сільською Радою Тернопільського району Тернопільської області 04.07.1970, актовий запис №23.

Як вбачається із виписки з погосподарської книги №2-16 від 20.07.2022, членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 в АДРЕСА_1 були: голова двору ОСОБА_4 , 1936 р.н., дружина ОСОБА_3 , 1937 р.н., дочка ОСОБА_2 , 1962 р.н., син ОСОБА_1 , 1970 р.н., теща ОСОБА_7 , 1909 р.н.

Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №567 від 19.05.2020 року виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Згідно інформаційних довідок, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 01 червня 2020 року за № 619, №620 за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в бюро не проведена.

Як вбачається із інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 19.05.2020 №569, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 28.04.1989 та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №75.

19 травня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 172,7 кв.м., житлова - 82,0 кв.м. Рік побудови - 1979.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як вбачається зі змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 належали по 1/5 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №0 від 11.04.2023.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Враховуючи дату смерті ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_6 ) правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР 1963, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно відповіді Центрального державного історичного архіву України м. Львів, у метричних книгах римо-католицької парафії с. Жнятин Сокальського повіту Львівського воєводства за 1905-1911, 1917-1929, 1931, 1934, 1936-1942 рр. інформації про народження ОСОБА_6 не виявлено. Рекомендовано звернутися до архіву у Варшаві, Республіки Польща.

Згідно довідки №55 виданої 03.06.2020 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_7 , 1909 року народження була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 та на день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_3 , 1937 р.н., зять ОСОБА_4 , 1936 р.н., внучка ОСОБА_8 , 1962 р.н., внук ОСОБА_1 , 1970 р.н.

Оскільки факт спільного проживання ОСОБА_3 з її матір`ю спадкодавцем ОСОБА_7 на час смерті у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується вищевказаною довідкою суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 фактично вступивши в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 29.06.2005 Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №07.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , а саме 1/5 частка належала їй як члену колгоспного двору, а 1/5 частку вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_7 .

Згідно довідки №56 виданої 03.06.2020 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, померла ОСОБА_3 , 1937 року народження була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 та на день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_4 , 1936 р.н., син ОСОБА_1 , 1970 р.н., невістка ОСОБА_9 , 1971 р.н., внучка ОСОБА_10 , 1992 р.н., внучка ОСОБА_11 , 1997 р.н.

Як вбачається з матеріалів справи, у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №62/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємцем, що прийняв спадщину також є чоловік померлої - ОСОБА_4 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 03 червня 2020 року №56. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 24 лютого 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

25 квітня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений старостою с.Лозова Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Олійником Петром Івановичем, зареєстрованим у реєстрі за №05-10, згідно якого, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 29.01.2019 Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №9.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, з належної йому 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , а саме 1/5 частка належала йому як члену колгоспного двору, а 1/5 частку він успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_3 .

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №270/2019, після смерті ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_1 , про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 22 вересня 2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_7 , спадкова справа не заводилась. Спадкоємцями, що прийняли спадщину є дочка померлої - ОСОБА_3 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 03 червня 2020 року №55. (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №392/02-31 від 24.02.2021).

Відтак після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина, яка складалася зокрема із 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , яка належала померлій як члену колгоспного двору та 1/5 частини вказаного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_3 заповіту щодо належного їй майна - 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 не складала, спадщину після її смерті, прийняли чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 в рівних частках, а саме по 1/5 частці кожен, оскільки були спадкоємцями першої черги за законом та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, відповідно до норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляли.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно, зокрема належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , останній спадщину прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 202 від 15.07.2019, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому він успадкувала належні померлому 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , яка складається з 1/5 частки будинковолодіння, яка належала йому як члену колгоспного двору та 1/5 частки, яка успадкована ним, після смерті дружини ОСОБА_3 .

Таким чином, загальна частка успадкованої ОСОБА_1 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батьків складає 3/5 частки (1/5 + 2/5), однак оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості у зв`язку з тим, що не було проведено державної реєстрації права власності на частки спірного житлового будинку за померлими.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що позивач успадкував за законом 1/5 частку житлового будинку після смерті матері ОСОБА_3 та 2/5 частки він успадкував за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , однак не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності, загалом, на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 172,7 кв.м., житловою площею 82,0 кв.м.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 172,7 кв.м., житловою площею 82,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 172,7 кв.м., житловою площею 82,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.05.2023.

Відомості проучасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Байковецька сільська рада, , адреса місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, 47711.

Третя особа: ОСОБА_12 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя Н. Р. Кунець