Справа № 697/633/23
Провадження № 2/697/278/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2020 року у справі № 697/1303/20 ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 15.07.2020.

Згідно довідки Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області від 11.01.2023 № 790, заборгованість за аліментами відсутня.

Під час прийняття рішення судом було враховано майновий стан, сімейний стан та відсутність інших утриманців у ОСОБА_1 .

В даний час сімейний стан позивача змінився, позивач проживає однією сім`єю з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у новій родині народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Тоді як місце роботи позивача не змінилося. Мати дитини ОСОБА_4 не працює та отримує допомогу при народженні дитини.

Отже майже весь тягар по утриманню родини та меншої дитини покладено на позивача.

У зв`язку з тим, що під час визначення розміру аліментів на старшу дитину позивача, сина ОСОБА_3 судом було враховано відсутність інших утриманців у позивача, він звертається до суду із заявою про зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частини всіх видів заробітку.

Так як з червня 2022 року його сімейний стан змінився, на утриманні у відповідача, крім спільної дитини сторін, перебуває малолітній син, розмір аліментів підлягає зміні.

На думку позивача він зможе сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі № 697/1303/20, на утримання дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; після набрання законної сили цим рішенням суду уповноваженому відділу державної виконавчої служби продовжити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі цього рішення суду та рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі № 697/1303/20, без видачі нового виконавчого листа.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, оскільки в нього народилася ще одна дитина і цивільна дружина є студенткою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі, оскільки дитина росте, витрати на дитину збільшуються і позивач має змогу сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. На даний час вона перебуває в декретній відпустці.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів справи встановлено, що від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не оспорюється сторонами по справі.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/1303/20 від 16.12.2020 з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 15.07.2020 і до повноліття дитини (а.с.35-36).

Судом встановлено, що на даний час змінився сімейний стан платника аліментів.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача ОСОБА_1 народився ще один син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке наявне в матеріалах справи (а.с.9).

З довідки про доходи ОСОБА_1 № 794 від 19.01.2022, виданої ПрАТ «Миронівська птахофабрика» вбачається, що ОСОБА_1 працює підсобним робітником на ПрАТ «Миронівська птахофабрика» та отримує заробітну плату в розмірах: липень 2022 27438,66 грн., серпень 2022 27677,20 грн., вересень 2022 20566,48 грн., жовтень 2022 35863,72 грн., листопад 2022 24982,89 грн., грудень 2022 17691,12 грн. (а.с.11).

З довідки про доходи ОСОБА_2 № 25/04 від 25.04.2023, виданої ТОВ «Науково-виробнича фірма «УРОЖАЙ» вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді «вагар» та отримує заробітну плату в розмірах: жовтень 2022 5114,62 грн., листопад 2022 8133,92 грн., грудень 2022 5784,80 грн., січень 2022 7655,00 грн., лютий 2022 6955,00 грн., березень 2022 6955,00 грн. (а.с.29).

Згідно з ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно висновку Верховного Суду України, зробленого в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові зазначає про те, що змінився його сімейний стан та надав копію свідоцтва про народження дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

У відповідності з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховується правовий висновок, викладений у постанові ВС/КЦС у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року, згідно з яким аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20, зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Згідно положень ч.ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку про те, що зміна сімейного стану позивача, в тому числі народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів і позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2020 року, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без підтвердження погіршення його матеріального становища та інших обставин, що мають значення по справі, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме інтересам останнього.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Крім того, суд враховує ті обставини, що як вбачається з рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2020 (справа № 697/1303/20) під час розгляду справи ОСОБА_1 погоджувався з позовними вимогами, а у даній справі не зазначає погіршення його матеріального становища або будь-які інші обставини, які є підставою для звернення до суду з вимогою про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на користь відповідачки.

Згідно судової практики ЄСПЛ, суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини.

Враховуючи, що позивач є працездатною особою, має нормальний стан здоров`я, повинен виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей в тому числі в порядку та обсягах, визначених згідно рішення суду від 16.12.2020, а тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12.05.2023.

Головуючий Б . К . Скирда