Справа № 369/8914/20
Провадження №6/369/119/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція адвоката Шалденко Євгенія Миколайовича - про розстрочку виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція про відшкодування шкоди

встановив:

Представник відповідача Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція адвокат Шалденко Євгеній Миколайович звернувся із заявою про розстрочку виконання рішення суду, в якій просить розстрочити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2022 року у справі №369/8914/20 про стягнення з Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» на користь ОСОБА_1 322 944,20 грн. (триста двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири грн. 20 коп.) на відшкодування матеріальної шкоди, та судовий збір у розмірі 3 229,40 грн. (три тисячі двісті двадцять дев`ять грн. 40 коп.) на 6 місяців рівними частинами, а саме:

№ Сума Період сплати

1. 54 362,27 грн. до 20.04.2023 року

2. 54 362,27 грн. до 20.05.2023 року

3. 54 362,27 грн. до 20.06.2023 року

4. 54 362,27 грн. до 20.07.2023 року

5. 54 362,27 грн. до 20.08.2023 року

6. 54 362,27 грн. до 06.09.2023 року

В обгрунтування заяви посилався на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 07.09.2022 року у справі №369/8914/20 (суддя Дубас Т.В.) задоволено позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» про відшкодування шкоди.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.03.2023 року у справі №369/8914/20 апеляційну скаргу Відповідача - залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року - залишено без змін.

Відповідно до п. 1.1. Положення про відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», затвердженого 26.03.2019 року, що додається, Боярська лісова дослідна станція є відокремленим підрозділом Національного університету біоресурсів і природокористування України, створеним за наказом ректора від 11 квітня 2005 р. № 220.

Відповідно до п. 1.5. Положення, метою створення ЛДС є: навчальна, науково-дослідна та господарська діяльність, які технологічно пов`язані з навчальним та навчально-інноваційним процесом у системі підготовки фахівців НН лісового і садово-паркового господарства та інших структурних підрозділів НУБіП України а також проведення науково-дослідних робіт співробітниками університету.

Відповідно до п. 1.6. Положення, ЛДС є підрозділом неприбуткової організації, якою є Національний університет біоресурсів і природокористування України з 30.08.2004 р., (код 0048), та здійснює свою діяльність, не спрямовану на отримання прибутку.

Разом з тим, в умовах воєнного стану, запровадженого відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 16.11.2022 року №2738-ІХ та Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року №2136-ІХ, матеріальне становище Відповідача суттєво погіршилось.

Так, у зв`язку зі зниженням обсягів виробництва та істотним зменшенням надходжень коштів на розрахункові рахунки підприємства, спричинених зниженням цін на лісо продукцію на ринку деревини України та фактичною зупинкою роботи лісопереробного комплексу України, з врахуванням заяв працівників ВП НУБіП України «Боярська ЛДС» на підприємстві впроваджені виключні заходи економії грошових коштів, направлені на збереження трудового колективу та підприємства в цілому.

Так, за погодженням профспілкового комітету підприємства, наказом від 28 листопада 2022 року №113-К «Про встановлення неповного робочого дня» (додається), з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року встановлено неповний робочий час у вигляді неповного робочого дня тривалістю 4 (чотири) години з понеділка до п`ятниці для працівників ВП НУБіП України «Боярська лісова дослідна станція» згідно додатку 1.

Наказом від 30 грудня 2022 року №120-К «Про продовження дії наказу від 28.12.2022 №113-К «Про встановлення неповного робочого дня» (додається) дію останнього продовжено з 01 січня 2023 року до 31 січня 2023 року.

31 січня 2023 року підписано новий Наказ №11-К «Про встановлення неповного робочого дня», яким з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року знову встановлено неповний робочий дає у вигляді неповного робочого дня тривалістю 4 (чотири) години з понеділка до п`ятниці для працівників ВП НУБіП України «Боярська лісова дослідна станція» згідно додатку 1.

Таким чином, з грудня 2022 року по березень 2023 року ВП НУБіП «БЛДС» провадило господарську діяльність в обмеженому режимі, на умовах неповного робочого часу.

Відповідно до Довідки від 20.03.2023 року №93, станом на 20.03.2023 р. на бюджетному рахунку ВП НУБіП України «Боярська лісова дослідна станція» відкритого в Управлінні Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області знаходиться вільних коштів у розмірі 216 104,22 грн. (нагадуємо, що рішенням суду стягнуто з Відповідача 322 944,20 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, та судовий збір у розмірі 3 229,40 грн.). Таким чином, Відокремлений підрозділ Національного університету Біоресурсів та природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» не має можливості виконати судове рішення, через відсутність коштів на рахунках.

Разом з тим, згідно штатного розпису на 2023 рік ВП НУБіП України «Боярська лісова дослідна станція», загальний фонд заробітної плати за місяць складає 2 950 000,00 грн.

Накладення арештів на рахунки підприємства заблокує можливість виплати заробітної плати, а також сплати податків та інших обов`язкових платежів до бюджету.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати заяву без його участі, у якому просив суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 07.09.2022 року у справі №369/8914/20 (суддя Дубас Т.В.) задоволено позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» про відшкодування шкоди та стягнуто з Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 322 944,20 грн. (триста двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири грн. 20 коп.)

Стягнути з Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 229,40 грн. (три тисячі двісті двадцять дев`ять грн. 40 коп.).

Постановою Київського апеляційного суду від 02.03.2023 року у справі №369/8914/20 апеляційну скаргу Відповідача - залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року - залишено без змін.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, як би національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені заявником обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подана заява не підлягає задоволенню, оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 353, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція адвоката Шалденко Євгенія Миколайовича - про розстрочку виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Національного університету Біоресурсів та природокористування України Боярська лісова дослідна станція про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ДУБАС