Справа № 745/582/21
Провадження № 2/745/3/2023
Р І Ш Е Н Н Я
04.05.2023 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Стельмаха А.П., з участю секретаря Савченко Д.І., позивачки, представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльож Віктор Віталійович про визнання недійсним спадкового договору,-
Позивачка просить визнати спадковий договір укладений 05 листопада 2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожею В.В. та зареєстровано в реєстрі за №168 недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що матеріальні умови спадкового договору ОСОБА_4 не виконані взагалі, що є підставою для визнання договору недійсним.
Відповідачка надала відзив, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі. На думку відповідачки ОСОБА_3 не є стороною даного спадкового договору, а тому не може бути суб`єктом звернення до суду з питанням розірвання спадкового договору, оскільки ініціатором розірвання договору можуть бути лише сторони договору. На день смерті ОСОБА_5 , власником нерухомого майна, яке є предметом спадкового договору, стала ОСОБА_4 . Згідно заповіту, ОСОБА_5 заповів все своє майно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадковий договір не порушує права позивачки на спадщину, оскільки не відноситься до спадкового майна.
Згідно відповіді на відзив позивачка пояснює, що вона звернулася до суду з позовом про визнання спадкового договору недійсним, а не з позовом про його розірвання. ОСОБА_5 звертався до суду з позовом про розірвання спадкового договору, однак він помер, тому спадковий договір не розірвано.
Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили визнати спадковий договір недійсним у зв`язку з його невиконанням відповідачкою, та у через те, що відповідачкою право власності на спірну квартиру незареєстроване.
Представник відповідачки в судовому засідання заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивачка не є стороною спадкового договору тому не може звертатись до суду з даним позовом.
Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Свідок ОСОБА_6 показав, що працює дільничним офіцером поліції, з ОСОБА_5 проживав по сусідству, спілкувався. Він періодично бачив ОСОБА_4 у ОСОБА_5 . Позивачку він бачив у ОСОБА_5 лише в останній період його життя. ОСОБА_5 звертався до поліції, щодо викрадення у нього грошей ОСОБА_4 , по матеріалах перевірки свідок не зміг опитати відповідачку. Свідок показав, що на прохання позивачки, заходив до квартири ОСОБА_5 перевірити його стан. ОСОБА_5 в той час був один.
Свідок ОСОБА_7 показала, що була сусідкою ОСОБА_5 ОСОБА_4 іноді приїжджала до ОСОБА_5 . Свідок бачила ОСОБА_4 не часто. В період часу коли ОСОБА_5 захворів, а згодом помер, ОСОБА_4 була відсутня. ОСОБА_5 перед смертю був подавлений та засмучений.
Свідок ОСОБА_8 показала, що проживала по сусідству з ОСОБА_5 , та бачила, що ОСОБА_4 навідувала ОСОБА_5 . Останній розповідав свідку, що вони з ОСОБА_4 їздили до м. Житомир, та уклали спадковий договір. ОСОБА_5 перед своєю смертю ходив засмученим та стурбований.
Згідно спадкового договору від 05.11.2020 року (т.1, а.с. 5-6), ОСОБА_4 , як набувач, зобов`язується виконувати передбачені в договорі розпорядження ОСОБА_5 , як відчужувача, і в разі його смерті набуває право власності на належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п. 8 спадкового договору ОСОБА_4 зобов`язана: забезпечувати матеріальне утримання відчужувача; здійснювати дрібний ремонт (у разі потреби) зазначеного нерухомого майна; забезпечувати лікування відчужувача, купуючи за власні кошти необхідні лікувальні засоби та медикаменти (на підставі відповідного лікарського рецепту); у випадку смерті відчужувача - здійснити комплекс заходів та обрядових дій з його похованням на кладовищі в с. Калинівка, Житомирського району, Житомирської області, відповідно до національних традицій та місцевого ритуалу.
Згідно свідоцтва про смерть (т.1, а.с.11), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.08.2021 року (т.1, а.с. 12-14) власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 , зареєстровано обтяження від 05.11.2020 року приватним нотаріусом Доброльожею В.В. Житомирського районного нотаріального округу, Житомирської області, на підставі спадкового договору 1681 від 05.11.2020 року, зареєстрована заборона на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно копії позовної заяви (т.1, а.с.117-121) та ухвали судді Сосницького районного суду Данькова О.М., № 745/541/18, від 06.08.2021 року (т.1, а.с.122-123) вбачається, що ОСОБА_5 звертався з позовом до суду, про розірвання спадкового договору до ОСОБА_4 .
Згідно талона-повідомлення єдиного обліку №19 від 15.06.2021 року (т.1 а.с. 124) заява ОСОБА_5 про привласнення спадкового договору від 05.11.2020 року та грошових коштів сумі 16 000 грн. ОСОБА_4 зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) СПД №1 за № 2538.
Згідно листа начальника відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції головного управління національної поліції в Чернігівській області № 4469/124/441-2021 від 30.06.2021 року (т.1, а.с. 125) перевірку за зверненням від 15.06.2021 року №2538 припинено.
Згідно ухвали слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області Чурупченко М.І. №736/1019/21 від 08.07.2021 року (т.1, а.с.128-130) скасовано висновок ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області №688 від 30.06.2021 року по заяві гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зобов`язано Корюківський РВП ГУНП в Чернігівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за заявою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 15.06.2021 року, про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та розпочати досудове розслідування по факту.
Згідно рекомендаційного листа № 63 від 13.07.2021 року (т.1, а.с.131) ОСОБА_5 пройшов комісію ЛКК - за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
Згідно виписки №2042 (т.1, а.с. 132) ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування у терапевтичному відділенні з 24.07.2021 року та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки Сосницької селищної ради № 04-21/5290 від 15.12.2021 року (т.1, а.с. 134) померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 похований в смт. Сосниця, Чернігівська область.
Згідно листа приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Куць М.І. від 23.12.2021 року (т.1, а.с. 135) нотаріусом проведено перевірку виконання спадкового договору за заявою відчужувача. Нотаріус прийшла до висновку про порушення умов договору набувачем, оскільки заявник звернувся до правоохоронних органів для захисту своїх порушених прав. Крім того, ОСОБА_5 після смерті був похований в смт. Сосниця.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду, зокрема з позовом про визнання правочину недійсним (статті 215-235 ЦК України).
Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України, тому вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так й іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК України).
Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 639/9198/16-ц, від 19.03.2020 у справі №692/86/19, від 16.06.2020 року 280/1356/16-ц.
Згідно заповіту від 26.07.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області (т.1, а.с. 7) Вовк А.Д. заповів все майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.1234, ч.1 ст.1233 ЦК України).
Згідно копії спадкової справи (т.1 а.с.214-236), позивачка подала заяву про прийняття спадщина за заповітом.
Отже, у разі задоволення позову, спірна квартира входитиме до складу спадкового майна.
Згідно зі статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).
Згідно зі ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача.
Майно, яке є предметом спадкового договору, переходить у власність набувача лише з моменту смерті відчужувача. До настання смерті відчужувача ніяких прав на його майно у набувача немає.
Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а способом відчуження, тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22 березня 2018 року у справі № 648/3671/16-ц (провадження № 61-451св18), від 19 березня 2020 року у справі № 692/86/19 (провадження № 61-311св20).
Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Такий висновок щодо застосування статті 228 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-1528цс15.
Вищевказані пояснення свідків та надані позивачкою докази: талон повідомлення єдиного обліку №19 від 15.06.2021 року, лист начальника відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції головного управління національної поліції в Чернігівській області № 4469/124/441-2021 від 30.06.2021 року, ухвала слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області Чурупченко М.І. №736/1019/21 від 08.07.2021 року достовірно не підтверджують, що ОСОБА_4 вчинила протиправні дії відносно майна ОСОБА_5 .
Суд не приймає доводи позивачки, щодо заволодіння відповідачкою грошовими коштами ОСОБА_5 , адже вина відповідачки у вчинення даного кримінального правопорушенні не встановлена. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказану обставину суду не надано.
Відповідачка та ОСОБА_5 на час укладення договору та посвідчення його нотаріусом були дієздатними особами та розуміли наслідки виконуваних ними дій, про що зазначили у пункті 21 спадкового договору, а саме, сторони стверджували, що однаково розуміють значення, умови та правові наслідки укладеного правочину, який відповідає їх дійсним намірам, їх волевиявлення є вільним та відповідає їх внутрішній волі. Також у пункті 18 договору зазначено, що укладений правочин не є фіктивним чи удаваним та відповідає їх дійним намірам створити для сторін правочину юридичні наслідки.
Позивачкою зазначені обставини для визнання договору недійсним: невиконання договору відповідачкою, а саме, що відповідачка не здійснювала матеріальне утримання ОСОБА_5 , не здійснювала ремонт в квартирі, не купувала ліки ОСОБА_5 та не здійснила поховання ОСОБА_5 в с. Калинівка Житомирського району Житомирської області.
Невиконання стороною умов договору відповідно до пункту 14 спадкового договору та ст. 1308 ЦК України є підставою для розірвання договору, а не визнання його недійсним.
Також позивачкою заявлено, що відповідачкою не зареєстровано право власності на спірну квартиру.
Суд не вважає, що правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, адже для реєстрації права власності за відповідачкою законом не визначено строків.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу позовних вимог не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Підстави для стягнення судового збору, виходячи зі змісту статті 141 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.202, 203, 215, 228, 1234, 1233, 1302, 1304, 1305 ЦК України, ст. 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 09.05.2023 року.

Суддя: А.П. Стельмах