ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4139/23 Справа № 220/2328/21 Суддя у 1-й інстанції - Дурач О.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 березня 2023 року, винесену суддею Дурач О.А. в смт.Велика Новосілка Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

24.02.2023 року заявник звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У заяві просив рішення від 22.07.2022року Великоновосілківського районного суду Донецької області в справі №220/2328/21, провадження №2/220/83/22, у зв`язку з нововиявленими обставинами, які не були відомі ні заявнику, ані суду, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», представник відповідача Гаврилюк Олександр Сергійович, про захист прав споживачів-задовольнити.

Заяву обґрунтовує тим, що 22.02.2023 року йому стало відомо під час судового засідання в Авдіївському міському суді Донецької області від представника ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» правда, а саме, що їм було відомо, що станом на 31.03.2021 року у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 немає відповідної ліцензії НБУ, що фактично позбавляє його права на укладання будь-яких договорів про отримання товарів в системі Плати-пізніше на умовах лізингу (прямого чи оренди на умовах лізингу).

Враховуючи, що відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснював 31.03.2021 року діяльність на ринку фінансових послуг, укладаючи договір №0 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в електронній формі, відповідно до положень п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», але при цьому, він як сторона (ініціатор) договору не мав відповідної ліцензії НБУ або іншого уповноваженого органу, як суду це вже достеменно відомо, вбачається що в діях ФОП ОСОБА_2 наявне грубе порушення законодавства України, а тому настає його відповідальність за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії.

Положення про визначення умов провадження діяльності з надання фінансових послуг, здійснення яких потребує відповідної ліцензії (ліцензійних умов), постанова правління НБУ від 30.03.2021 р. №27.

Зокрема тут ліцензійні умови фінансового лізингу, що були обов`язковими станом на 31.03.2021 року.

За вище зазначених обставин вбачається, що ФОП ОСОБА_4 все-таки обманув споживача ОСОБА_1 в частині повноважень на укладання договору №0 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™.

Даний юридичний факт свідчить про недійсність договору, укладеного неповноважною особою, яка не мала цивільної правоздатності, що є підставою для перегляду рішення по даній справі, ухваленого 22 липня 2022 року.

22.02.2023 року заявнику під час судового засідання в Авдіївському міському суді Донецької області від представника ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» стала відома правда, а саме, що їм було відомо що станом на 31.03.2021 року заявник не мав будь-якої (в тому числі й грошової) заборгованості, ні перед ФОП ОСОБА_2 , ні перед ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Даний факт повністю виключає наявність права ФОП ОСОБА_2 31.03.2021 року на відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» права вимоги до нього на день укладання договору №0 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™.

Отже, заявник не був боржником, а ФОП ОСОБА_2 не був його кредитором, а тому відсутні правові підстави до застосування пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, якою визначається, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Дана обставина істотно змінює обставини, що помилково були встановлені судом під час первинного розгляду справи та ухвалення помилкового рішення про дійсність пункту 8.1 Договору від 31.03.2021 р. в частині: "В момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права Постачальника за цим Договором відступаються на користь процесинг-центра".

Відсутність боргу (грошової заборгованості) виключає право відступлення вимог до заявника.

На підставі викладеного, вважає, що рішення суду від 22.07.2022 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, враховуючи що з пояснень представника ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» вбачається наявність беззаперечних доказів заздалегідь розробленої схеми (плану) з обману споживачів, в тому числі й заявника особисто з метою безпідставного заволодіння грошима заявника за рахунок укладання договору №0 від 31.03.2021 р. стороною без ліцензії, про що заявнику не було повідомлено.

Тому, дані особи навмисно розробили примірник договору, в якому сторона договору (ФОП ОСОБА_5 ), діючи без ліцензії, начебто в день укладання договору (31.03.2021р.) відразу передає (відступає) неіснуючу заборгованість заявника за оренду товару на умовах лізингу ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп».

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 березня 2023 рокувідмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишено в силі судове рішення від 22.07.2022 року у справі №220/2328/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», представник відповідача Гаврилюк Олександр Сергійович, про захист прав споживачів.

ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для повторного вирішення його заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 у справі №220/2328/21, провадження №2/220/83/22.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, ігноруючи норми процесуального права на участь сторін в судовому засіданні, призначив судове засідання поза нормами процесуального закону, не надав можливості сторонам взяти участь в судовому розгляді справи в режимі відеоконференції, оскільки, відкривши провадження у справі за нововиявленими обставинами, призначив справу до розгляду на 03.03.2023 на 11.20. год.

Також скаржник зазначає, що з ухвали вбачається, що один з відповідачів надав суду заперечення на його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якого не існує в електронній справі, що перешкодило заявнику ознайомитись з поданими запереченнями та в подальшому повідомити суд про обґрунтованість чи необґрунтованість таких заперечень, що є порушенням його права на доступ до суду.

Заявник звертає увагу, що станом на 03.03.2023 матеріали цивільної справи перебували в апеляційному суді, а тому весь цей поспіх, помилки, тощо є свідченням особистої зацікавленості та корупційної упередженості судді Дурач О.А. та свідчать про розгляд заяви без матеріалів справи, що недопустимо.

Вказує, що він звертався до суду за захистом прав споживача через введення його в оману щодо правовідносин та придбання товару не в кредит, зазначає, що лише з рішення суду від 22.07.2022 року йому стало відомо, що це був не кредит, а «оренда на умовах лізингу». Скаржник наголошує на тому, що суду 22.07.202 не було відомо про відсутність ліцензії у сторони правочину ФОП ОСОБА_2 , тому рішення має бути переглянуте та ухвалене нове законне та обґрунтоване судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Окрім того, заявник звертає увагу на те, що 31.03.2021 ФОП ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення за ст.164 КУпАП, що на його думку впливає на законність правочину.

Скаржник зазначає, що суду 22.07.202 було відомо, що станом на 31.03.2021 та в подальшому він не мав та не має будь-якої заборгованості ні перед ФОП ОСОБА_2 , ні перед ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», що підтверджено представником ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» тільки у 2023 році. Заявнику не зрозуміло, як ФОП та юридична особа відступили, передали, прийняли його заборгованість, якої не існує.

Наголошує на тому, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції фактично перешкоджає вирішенню правового питання про перегляд рішення від 22.07.2022 за нововиявленими обставинами, про які не було відомо, ні йому, ні іншій стороні, ні суду, а саме: відсутність ліцензії на здійснення господарської діяльності на ринку фінансових послуг у сторони правочину ФОП ОСОБА_2 , що свідчить про недійсність договору про отримання товарів та відсутність на час укладення правочину та в подальшому у нього, як споживача, будь-якої заборгованості, в тому числі грошової перед ФОП ОСОБА_2 , що виключає відступлення ним права вимоги іншій особі, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», просить апеляційну скаргу відхилити і залишити ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 березня 2023 року без змін. Просить розглянути справу за відсутності представника Відповідача -1. Звертає увагу на те, що саме Відповідач-1, як фінансова установа, яка має відповідну ліцензію на надання послуг з факторингу, надавала фінансові послуги виключно Постачальнику - ФОП ОСОБА_2 , який в свою чергу є продавцем товарів через Інтернет - магазин та уклав з Позивачем договір прямого лізингу, для укладення якого не потрібно отримувати відповідну ліцензію, оскільки на цей вид договорів не розповсюджуються вимоги щодо фінансового лізингу, як виду надання фінансових послуг. Вказує, що скаржник своїми твердженнями вкотре намагається перекрутити діючі норми права, що регулюють правовідносини сторін спору та нав`язати суду своє нібито правильне бачення обставин справи.

14.04.2023 через підсистему «Електронний суд» від заявника ОСОБА_1 надійшло клопотання/заява, в якому, останній просить відхилити та повернути ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» відзив на апеляційну скаргу, а також встановити сторону договору Лізингодавця. При цьому, заявник вказує на те, що 14.04.2023 до «Електронного суду» надійшов відзив відповідача, який не оформлений відповідно до вимог процесуального закону, оскільки у відзиві не зазначено про іншу сторону в даній справі, а саме відповідача ФОП ОСОБА_2 , що є підставою для недолучення відзиву до матеріалів справи. Просить не брати до уваги, все, що викладено у відзиві на апеляційну скаргу. Також ОСОБА_1 , звертає увагу на те, що у жодному судовому рішенні немає інформації про Лізингодавця, який є стороною договору, якого просить встановити суд апеляційної інстанції.

10 травня 2023 року через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» надійшло заперечення на клопотання ОСОБА_1 про невідповідність відзиву Відповідача-1 на апеляційну скаргу заявника нормам процесуального закону, в якому зазначено, що відзив на апеляційну скаргу на ухвалу від 03 березня 2023 року подано уповноваженою особою, докази відправлення його всім учасникам справи суду надані, а тому не зазначення у відзиві іншого відповідача ФОП ОСОБА_2 , при наявності доказів відправлення Відповідачу-2 відзиву, не вважається істотним порушенням прав Відповідача-2 та його представника, яке б унеможливлювало прийняти відзив до уваги суду.

Крім того, у цьому ж клопотанні ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» не погоджується із заявленим ОСОБА_1 клопотанням про встановлення сторони договору лізингодавця та вказує на те, що оспорюваний Договір було укладено між сторонами 31 березня 2021 року, тоді як Закон України «Про фінансовий лізинг» набрав чинності лише 13 червня 2021 року, тобто вже після укладення сторонами спірного договору, просить відмовити скаржнику у задоволенні його клопотання у повному обсязі.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку заявника та інших учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2022 р. Великоновосілківським районним судом Донецької області ухвалено рішення по цивільній справі 220/2328/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом просив суд визнати порушення прав споживача відповідачем, ФОП ОСОБА_2 шляхом обману споживача ОСОБА_1 про умови надання товару в кредит. Визнати недійсними умови п.п.8.1. Договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 31.03.2021 року та в цілому даний договір, як такий що вводить в оману споживача та через відсутність інформації показників вартості товарного кредиту.

Даним рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист прав споживачів відмовлено у повному обсязі.

Судом також встановлено, що 31.03.2021 р. між ФОП « ОСОБА_2 » та ОСОБА_1 було укладено договір №0 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі - Договір).

Цей Договір укладено в електронній формі, відповідно до положень п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов вказаного договору у розділі Товари /послуги визначено Товари згідно рахунку №34727 від 31.03.2021 року.

Даним договором визначено адресу експлуатації товару 85500 АДРЕСА_1 .

Як передбачено договором, клієнт отримує товари (послуги) у Постачальника на умовах цього Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування, а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту.

В момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права Постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра (п.8.1).

Отже, про відступлення прав вимоги за Договором позивач ОСОБА_1 повідомлений у письмовій формі згідно п.8.1 Договору, а також умов на першій сторінці Договору.

07.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 укладено № Про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (ФАКТОРИНГУ).

За цим договором постачальник відповідно до п.1.1, постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп» права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ФОП ОСОБА_2 ТОВ «ФК «Фангарант Груп» прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі Постачальника в системі ПлатиПізніше™, поточна редакція яких діє згідно Наказу №1 від 13.03.2015 року, які затверджуються ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та є невід`ємною частиною Договору № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу) від 07.12.2017 року.

Даний договір підписаний сторонами, недійсним не визнавався та був чинним станом на 31.03.2021 р. (на час укладання договору між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_2 .

Отже, на підставі даного договору всі права вимоги платежів, у тому числі за Договором, перейшли від ФОП ОСОБА_2 до Товариства.

Згідно Розпорядження №455 від 02.03.2017 р. Про видачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), відповідач має право на вказану діяльність. Вказане підтверджується у тому числі і Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи.

Також судом встановлено, що договір від 31.03.2021 р. за своєю правовою природою є договором лізингу, як і зазначено у самому договорі.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі встановлених обставин, виходив з того, що обставини, на які посилається заявник у заяві, як істотні обставини для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не є такими, тому відсутні підстави для перегляду за нововивявленими обставинами рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 року.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами заявника, з огляду на таке.

Так, згідно ст.423 ЦПК України, рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У пунктах 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст.361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст.361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заявник ОСОБА_1 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами обґрунтовує тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 немає відповідної ліцензії НБУ, що фактично позбавляє його права на укладання будь-яких договорів про отримання товарів в системі Плати-пізніше на умовах лізингу (прямого чи оренди на умовах лізингу), що свідчить про недійсність договору, укладеного неповноважною особою, яка не мала цивільної правоздатності та є підставою для перегляду рішення по даній справі, ухваленого 22 липня 2022 року.

Окрім того, заява обґрунтована тим, що на час укладення спірного договору 31.03.2021 року заявник ОСОБА_1 не мав будь-якої (в тому числі й грошової) заборгованості, ні перед ФОП ОСОБА_2 , ні перед ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», що повністю виключає наявність права ФОП ОСОБА_2 31.03.2021 року на відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» права вимоги до нього на день укладання договору №0 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™.

Суд першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_1 дослідивши рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022року у справі №220/2328/21 встановив, що згідно Розпорядження №455 від 02.03.2017 р. Про видачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), відповідач має право на вказану діяльність, що підтверджується, у тому числі і Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» є стороною договору від 31.03.2021 р. та саме наявність відповідної ліцензії фінансової компанії мало істотне значення для правильного вирішення справи та встановлення дійсності укладеного договору лізінгу, тоді, як відсутність ліцензії у відповідача фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 (на час укладання договору №0 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в електронній формі) не має істотного значення по справі та не могло вплинути на висновки суду у вказаному цивільному провадженні.

Відсутність заборгованості за договором лізингу 31.03.2023 р. суд першої інстанції також вірно не визнав нововиявленою обставиною, з огляду на те, що під час ухвалення рішення 22.07.2022 року, судом було перевірено та встановлено, що даний договір відповідає положенням ст.14 Закону України «Про фінансовий лізінг», оскільки містить найменування та опис об`єкта фінансового лізингу, а саме: мається посилання на номер замовлення - товари згідно рахунку №34727 від 31.03.2021 року, в якому визначені індивідуальні ознаки об`єкта, що дає змогу його чітко ідентифікувати, строк, на який лізингоодержувачу надається право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу (п.п.7.2,7.3 Правил від 05.02.2018 р.), порядок та графік сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, який містить загальну суму, що підлягає сплаті, розмір, строки та кількість таких платежів (у тому числі авансового платежу), інших платежів, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу; грошове зобов`язання визначено у гривні, будь-яких додаткових комісій за обслуговування договору не передбачено. П.8.1.5 Правил від 05.02.2018 р. передбачено право процесинг-центра без погодження з Клієнтом змінювати умови Пакетів фінансування з урахуванням п.3.4. цих Правил, якими визначено, що процесинг-центр може без попереднього погодження з Клієнтом розробляти і впроваджувати нові пакети фінансування, встановлювати періоди дії Пакетів фінансування. Процесинг-центр зобов`язаний підтримувати умови Пакета фінансування, по якому товари (послуги) надані Клієнту, незалежно від того, чи було припинено та (або) змінено дію такого Пакету фінансування в якості публічної оферти.

Окремо слід зазначити, що ОСОБА_1 оскаржив рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 липня 2022 року в апеляційному порядку і постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року апеляційна скарга була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції призначив судове засідання поза нормами процесуального закону, не надав можливості сторонам взяти участь в судовому розгляді справи в режимі відеоконференції, що один з відповідачів надав суду заперечення на його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якого не існує в електронній справі, що перешкодило заявнику ознайомитись з поданими запереченнями та в подальшому повідомити суд про обґрунтованість чи необґрунтованість таких заперечень, що є порушенням його права на доступ до суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 2023 року судом першої інстанції було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та призначено розгляд заяви на 27.01.2025 р. на 09.20 год. (а.с.5). В ухвалі суд допустив описку в даті призначення.

28.02.2023 року заявник ОСОБА_1 (на наступний день після винесення ухвали в якій допущена описка в даті призначення) через підсистему «Електронний суд» подав суду заяву про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали від 27.02.2023 (а.с.6).

28.02.2023 ухвалою суду задоволена заява ОСОБА_1 та виправлена описка, допущена в ухвалі від 27.02.2023, правильно зазначена дата розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами «03.03.2023 на 11.20 годин» (а.с.8).

01.03.2023 на електронні адреси заявника та інших учасників справи надіслані копії ухвал про відкриття провадження та виправлення описки, які отримані 01.03.2023 всіма учасниками справи, що підтверджено Довідками про доставку електронного листа (а.с.9-19).

02.03.2023 через підсистему «Електронний суд» ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» направило суду заперечення проти заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення, які отримані судом 03.03.2023 за вх.№626 (а.с.23-26).

Отже, за наявністю бажання заявник та інші учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, мали можливість та час направити місцевому суду або через підсистему «Електронний суд» або на електронну адресу суду заяву про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, згідно з положенням про Єдину судову інформаційну систему за допомогою сервісу відеозв`язку «EasyCon», однак таким правом не скористалися,ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» направило суду заперечення проти заяви ОСОБА_1 , виклавши в них свою позицію щодо перегляду судового рішення та просило розглянути справу за відсутності Відповідача 1.

Окрім того, як зазначалось вище заперечення проти заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» направило суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» - сформовано 02.03.2023, тобто воно наявне в автоматизованій системі документообігу суду в програмі Д-3 (в електронному суді), таким чином, як би його не існувало, як вказує заявник, суд не мав би можливості його роздрукувати та зареєструвати, тому ці твердження заявника, колегія суддів вважає надуманими та їх відхиляє (а.с.23-26).

Клопотання/заява ОСОБА_1 яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції

14.04.2023 через підсистему «Електронний суд», в якому, останній просив відхилити та повернути ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» відзив на апеляційну скаргу задоволенню не підлягає, оскільки відзив подано з додержанням вимог ч.4 ст.360 ЦПК України з наданням доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Окрім того, за нормами п.2 ч.2 ст.360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу має містити: ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності, зазначення інших учасників справи при подачі відзиву на апеляційну скаргу нормами ч.2 ст.360 ЦПК України не встановлено.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, про те, що зазначені заявником обставини, не є нововиявленими, оскільки вони не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Висновки суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, а доводи заявника є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2023 року.

Головуючий:

Судді: