Справа № 333/3091/23
Провадження №2-др/333/17/23
07 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Варнавської Л.О., за участю секретаря судового засідання Махінько М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди, -
В судовому засіданні 04.07.2023 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Хомутов Г.В. заявив про намір подати докази понесених витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення судом.
13.07.2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» надіслало заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому зазначили, що вартість юридичних послуг завищена в декілька разів, оскільки дана справа не є складною, не вимагає великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, судова практика є сталою, необхідні документи є шаблонними, вважають, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 3000 грн.
В судове засідання, призначене на 07.08.2023 року сторони не з`явились, про час та місце були сповіщені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткову ухвалу щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, відповідно до вимог ст.270 ЦПК України.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачем в обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу надано:
Договір про надання правової (правничої) допомоги від 12.04.2023 року. Пунктом 5.1 якого визначено, що розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до цього Договору. Відповідно до п.5.2 цього договору витрати, понесені адвокатом при виконанні доручень клієнта підтверджуються відповідними первинними документами і підлягають відшкодуванню клієнтом у визначенні адвокатом строк і порядку (а.с.57-58). В додатку №1 від 19.04.2023 р. до вказаного договору зазначений перелік та вартість послуг за договором, які відповідають вартості вказаної в акті прийняття-передачі послуг від 05.07.2023 (а.с.170) та складають: 2000 грн. за консультацію; 6000 грн. за складання позовної заяви; 750 грн. за оформлення позовної заяви; 5000 грн. за написання відповіді на відзив; 1000 грн. за написання додаткових пояснень на відзив Барановського; 4000 грн. за представництво в суді 07.06.2023 р., 04.07.2023 р.
Згідно ст.ст.15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідач ТДВ «СК «Кредо» подав заяву про зменшення судових витрат.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Матеріалами справи підтверджено, що сторона відповідача на заяву сторони позивача про ухвалення додаткового рішення по витратам на правничу допомогу, своїм правом про зменшення цих витрат не скористалась, тому колегія суддів приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
За змістом п.п.1-3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, аналізуючи обсяг правової допомоги адвоката у даній справі та надані на його підтвердження належні, допустимі та достатні докази, у законодавчо встановлені спосіб та строки суд вважає, що вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення .
Керуючись ст.ст.270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди - задовольнити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 9768 грн. 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 8981 грн. 25 коп.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Запорізького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Л.О. Варнавська