П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Київ

Справа № 760/33698/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/2373/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., 08 вересня 2022 року у м. Києві, повний текст рішення складений 23 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про припинення права власності на частину квартири, виплату компенсації та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- припинити право власності відповідача на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути на користь відповідача 209265,50 грн грошової компенсації вартості належної йому 1/8 частки квартири;

- визнати за ним право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить відповідачу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником 5/8 часток квартири АДРЕСА_1 . Відповідач у 2019 році набув право власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування після смерті свого батька.

Квартира складається з 3 кімнат, житлова площа квартири - 45 кв.м., а загальна площа - 70, 30 кв.м., що підтверджується технічним паспортом квартири. Тобто, відповідачу в квартирі належала незначна частка, яку виділити в натурі з технічної точки зору неможливо. Відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, квартирою не цікавився, зареєстрований за іншою адресою, а фактично тривалий час проживає за кордоном.

Позивач у 2021 році направляв на адресу реєстрації відповідача пропозицію щодо купівлі належної йому 1/8 частини квартири, за ціною визначеною експертом, проте відповіді не отримав.

Позивач вказував, що припинення права власності відповідача на належну йому частку квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласника квартири, та членам його сім`ї, оскільки місцем проживання він обрав Італійську Республіку. При цьому позивач гарантував внесення на депозитний рахунок суду ринкової вартості 1/8 частки квартири у розмірі 209265,50 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про припинення права власності на частину квартири, виплату компенсації та визнання права власності - задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

Зобов'язано виплатити ОСОБА_3 НОМЕР_1 , 50 грн вартості 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 , внесені ОСОБА_2 09 лютого 2022 року згідно квитанції № 9259-6399-8131-4613 на депозитний рахунок суду.

Рішення суду мотивовано тим, що припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди відповідачу та членам його сім'ї, також суд вказав на те, що відповідачем не було висловлено своїх заперечень проти вартості квартири, не було заявлено клопотання про призначення експертизи на предмет її перевірки.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням третя особа ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що висновок про відсутність істотної шкоди, яка може бути завдана відповідачу, суд зробив на підставі тверджень позивача, а саме, що відповідач із сім`єю останні 15 років проживає в Італійській Республіці та має інше житло в м. Києві. Проте, обставина наявності у відповідача іншого житла не досліджувалась судом, а треті особи не давали пояснень відносно цього.

Звертає увагу, що при визначенні вартості 1/8 квартири судом було взято до уваги звіт №206, що був складений станом на 25 серпня 2021 року, тобто більш ніж річної давнини, що свідчить про його недійсність і ,відповідно, не відповідає дійсній вартості частини квартири.

Вказує, що нею надавались докази вартості предмета спору на момент ухвалення судом рішення, які свідчили про її збільшення у порівнянні із вартістю на момент звернення до суду. Однак, судом було проігноровано зазначений доказ, який має суттєве значення для справи. Також судом не було враховано, що відповідач зареєстрований в Україні, але не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості захистити свої права та інтереси.

Порушення власних інтересів ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оспорювання рішення може мати преюдиційний характер для вирішення інших справ ініційованих позивачем, де вона та третя особа ОСОБА_4 , є відповідачами.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Однак, відповідачем 27 березня 2023 року на електронну адресу суду були направлені пояснення у справі, в яких вказується на те, що він підтримує доводи апеляційної скарги поданої третьою особою ОСОБА_1 .. Вказує, що він тимчасово разом зі своєю сім`єю проживає в Італійській Республіці, але має намір повернутись в Україну. Не погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що він має інше житло, і це не завдасть йому істотної шкоди. Також вказує, що визначений розмір компенсації не відповідає дійсній вартості його частки у спірній квартирі, вказує, що суд мав прийняти до уваги висновок поданий ОСОБА_1 та визначити компенсацію у розмірі 287581,79 грн. Також вказує на порушення прав його дітей 2017 та 2020 року народження.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про її задоволення. Також підтримала апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що предметом спору є квартира квартири АДРЕСА_1 . Квартира має загальну площу - 70,30 кв.м., житлова площа квартири - 45 кв.м., складається з 3-х кімнат, площею 10,3 кв.м., 13,4 кв.м., 18,3 кв.м., що підтверджується технічним паспортом квартири (а.с.35).

Позивач є власником 5/8 частин спірної квартири, з яких частина на підставі договору дарування від 01 грудня 2011 року та 1/8 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 16 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкрьовою Н.М.(а.с.30-32,113-116).

Відповідачу та 3-м особам на праві власності належить по 1/8 частині спірної квартири (а.с.33-34, 40-43, 113-116).

За даними Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: АДРЕСА_2 станом на 11 червня 2021 року зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.24).

Позивач листом від 27 серпня 2021 року здійснив пропозицію відповідачу щодо купівлі належної йому 1/8 частини квартири, за ціною визначеною експертом. Однак, вказане звернення було повернуто поштовим відділенням без врученням (а.с.45-47).

Відповідно до Звіту №206, складеного ТОВ «ЕТАЛОН ОЦІНКА» 25 серпня 2021 року на замовлення позивача, про незалежну оцінку житлової трикімнатної квартири, загальною площею 70,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 25 серпня 2021 року ринкова вартість квартири становить 1674124,00 грн. У Звіті вказано, що вартість розрахована із застосуванням порівняльного підходу (а.с.52-59).

Відповідно до квитанції № 9259-6399-8131-4613 від 09 лютого 2022 року позивачем на депозитний рахунок суду внесено 209265,50 грн (а.с.174).

Третьою особою ОСОБА_1 було подано та судом першої інстанції було долучено до матеріалів справи Звіт про оцінку майна № 00-220817-001, складений ТОВ ШЕРЛІ ГРУП» 17 серпня 2022 року на замовлення ОСОБА_1 , згідно з яким ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 17 серпня 2022 року становить 2300000 (два мільйони триста тисяч) гривень, без урахування ПДВ. У Звіті вказано, що вартість розрахована із застосуванням порівняльного підходу (а.с.138-155).

З листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України № 91-10554/0/15-22 від 17 травня 2022 року, наданого на запит суду першої інстанції, вбачається, що за результатами проведеної перевірки інформації, відомості про перетин державного кордону громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 07 листопада 2019 року по 15 грудня 2021 року, в базі даних не виявлено (а.с.124).

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено копії свідоцтв про народження, виданих компетентним органом Італійської Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких вказаний ОСОБА_3 та копії їх паспортів для виїзду за кордон, як громадян України (а.с.192-195).

Відповідно до ч.1 ст. 355ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В силу ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Таким чином, при вирішенні позову, пред'явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об'єкта, який є спільним майном.

Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування положень статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні, що викладено у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №219/1551/17, від 27 квітня 2021 року у справі № 524/2579/18, від 29 січня 2021 року у справі № 629/511/17.

У постанові від 16 березня 2023 року у справі № 522/8439/16-ц Верховний Суд також вказав на те, що правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме: справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до абз. 3,4 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В силу ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ч.1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

В порядку ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

Положеннями ст.13 ЦПК України закріплений принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 цієї статті).

В порядку ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ст. 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи судом апеляційної інстанції. Так, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З наведених обставин справи вбачається, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . При цьому частка позивача становить 5/8 частин, частка відповідача становить 1/8 частину. Інші 2/8 частин квартири належать третім особам. Квартира має загальну площу - 70,30 кв.м., житлова площа квартири - 45 кв.м., складається з 3-х кімнат, площею 10,3 кв.м., 13,4 кв.м., 18,3 кв.м. Тобто, відповідачу в квартирі належить частка, яка становить 8,7875 кв.м. у загальній площу та 5,625 кв.м. житлової площі, яку виділити в натурі з технічної точки зору неможливо.

Відповідач у спірній квартирі не проживає, не зареєстрований, комунальні платежі не сплачує, квартирою не цікавився, оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду представлено не було.

Відповідач фактично тривалий час проживає за кордоном. Доводи апеляційної скарги про те, що треті особи не визнавали обставини фактичного проживання відповідача за межами України, не приймаються до уваги суду, так як відповідач визнав ці обставини у своїх письмових поясненнях наданих апеляційному суду. Також ці обставини підтверджують долучені до апеляційної скарги копії свідоцтв про народження, виданих компетентним органом Італійської Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в який визначено місце їх народження м. Торенто.

Визначаючи вартість частки відповідача у спірній квартирі судом першої інстанції прийнято до уваги Звіт №206, складений ТОВ «ЕТАЛОН ОЦІНКА» 25 серпня 2021 року на замовлення позивача, за яким ринкова вартість квартири становить 1674124,00 грн. Відповідно, вартість 1/8 частини квартири становить 209265,50 грн (1674124:8=209265,5). Вказана сума була внесена позивачем на депозитний рахунок суду 09 лютого 2022 року. Ця сума є сумою заявленою позивачем у позовних вимогах, як сума грошової компенсації за часту відповідача у спільній частковій власності.

В ході розгляду справи стороною відповідача не було надано доказів на спростування заявленої позивачем суми компенсації, не були заявлені зустрічні позовні вимоги з іншим визначеним розміром компенсації, і взагалі на стадії розгляду справи судом першої інстанції відповідач участі не брав, апеляційна скарга також не була ним подана.

За загальним правилом, учасники справи - це особи, спір про права та обов`язки яких вирішується під час розгляду справи судом. Саме учасники справи мають безпосередній юридичний інтерес у вирішені справи. При цьому, треті особи - це особи, які не є сторонами у справі, вступають у вже порушене цивільне провадження у справі для захисту своїх цивільних прав та інтересів.

Процесуальний закон визначає, що сторона у справі може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника. При цьому третя особа, навіть виступаючи на стороні відповідача, не здійснює представництво його інтересів, вона може здійснювати захист своїх цивільних прав та інтересів.

Таким чином, суд першої інстанції діючи в межах принципів диспозитивності та змагальності обґрунтовано прийняв до уваги висновок експерта наданий стороною позивача, оскільки він не був спростований стороною відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що частка відповідача у спільній частковій власності є незначною і не може бути виділена в натурі, що також свідчить про те, що спільне володіння і користування майном є неможливим.

Вирішуючи питання чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, суд врахував, що відповідач у спірній квартирі не проживає і тривалий час проживає поза межами України, що припинення його частики у спільній власності супроводжується одночасним присудженням компенсації, сума якої була попередньо внесена позивачем на депозитний рахунок суду. А отже всі умови визначені положеннями ст. 365 ЦК України, є додержаними, тому у суду відсутні підстави для висновку про можливість завдання йому шкоди припиненням права власності на належну йому частку в квартирі.

Посилання третьої особи ОСОБА_1 , наведені в апеляційній скарзі, та відповідача, наведені в поясненнях, на порушення прав малолітніх дітей відповідача не можуть бути прийняті до уваги суду, з огляду на те, що його діти не є співвласниками його частини квартири, не є в ній зареєстрованими, і даних про наявність у них іншого права користування цим житлом матеріали справи не містять.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що предметом перегляду справи є апеляційна скарга подана третьою особою ОСОБА_1 , однак, вона не здійснює представництво інтересів відповідача, вона може здійснювати захист своїх цивільних прав та інтересів.

Порушення власних інтересів ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оспорюване рішення може мати преюдиційний характер для вирішення інших справ ініційованих позивачем, де вона та третя особа ОСОБА_4 , є відповідачами. Проте вказане твердження є помилковим.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду (постанова КЦС ВС від 11 грудня 2019 року по справі №320/4938/17).

Визначення вартості частки у праві власності не відноситься до преюдиційних фактів, тому оскаржене рішення не є таким, що порушує права чи законні інтереси третьої особи.

В порядку ст.ст. 375, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином доводи апеляційної скарги позивача щодо невірного вирішення судом першої інстанції позовних вимог не знайшли свого підтвердження, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, вірно вирішено спір по суті. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, підстави для компенсації третій особі понесених нею витрат пов`язаних з переглядом справи апеляційним судом також відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 06 квітня 2023 року.