Справа № 157/1141/21
Провадження №2/157/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представників третіх осіб Голубчук Т.П., Остапук С.В.,

Щерблюк Т.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, орган опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини і спілкування з нею,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини і спілкування з нею.

Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року до участі у справі залучено Камінь-Каширську районну державну адміністрацію Волинської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позов мотивовано тим, що 18 липня 2017 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, який був розірваний за рішенням суду. У шлюбі в них народився сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з матір`ю. Позивач бажає брати участь у вихованні сина, сприяти його фізичному психологічному та соціальному розвитку. Однак відповідачка всупереч інтересам дитини та в порушення його батьківських прав чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_8 .

Через такі дії відповідачки позивач був змушений звернутися до органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації з заявою про визначення способу його участі в вихованні дитини та годин спілкування з ним, яка була вирішена розпорядженням голови Камінь-Каширської райдержадміністрації від 01 березня 2021 року.

Однак досягти домовленості з відповідачкою про побачення з сином позивачу не вдається, від виконання розпорядження голови Камінь-Каширської райдержадміністрації вона ухиляється та перешкоджає позивачу спілкуватися з сином. Позивач вважає, що час для його побачень із сином слід збільшити, оскільки дитина виросла і є можливість спілкуватися з нею без присутності матері та за місцем проживання батька.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8 та визначити спосіб участі у його вихованні, встановивши час та місце для зустрічей з дитиною, а саме: щовівторка з 15 год до 19 год, щочетверга з 15 год до 19 год, щопонеділка з 11 год до 13 год, щоп`ятниці з 11 год до 13 год, кожної першої, другої та четвертої суботи місяця з 15 год до 19 год, кожної третьої неділі місяця з 15 год до 19 год, особисте побачення у святкові дні, день народження дитини протягом не менше чотирьох годин, відпочинок з дитиною протягом 10 безперервних днів у літній період на території України. Побачення мають відбуватися без присутності матері та без обмеження місця проведення зустрічі.

У відзиві на позов ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала. Стверджує, що ніколи не перешкоджала ОСОБА_1 спілкуватися з сином і приймати участь у його вихованні. Навпаки позивач нехтує своїми батьківськими обов`язками, зокрема не піклується про дитину, не утримує її, не забезпечує необхідного харчування, лікування, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток. Відповідачка ставить під сумнів розпорядження голови Камінь-Каширської райдержадміністрації про визначення часу спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином, оскільки на засідання комісії її не запрошували, з документами, які стали підставою для прийняття розпорядження її не ознайомлювали. Позивач не є матеріально забезпеченою людиною, не має належних житлових умов, тому спілкування з дитиною за місцем його проживання є неможливим.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивач не надав належних доказів того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_8 .

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області Голубчук Т.П. щодо позовних вимог не заперечила. Вважає за доцільне визначити позивачу дні та години для спілкування зі своїм сином ОСОБА_8 , оскільки відповідне рішення комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської райдержадміністрації ОСОБА_6 не виконує. Також вважає можливим дозволити спілкування ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_8 у відсутності матері, зважаючи на неприязні стосунки між сторонами.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області Остапук С.В. щодо позовних вимог не заперечила.

Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

З оглянутих у судовому засіданні рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с. 6) та свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с. 8) встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2017 року по 19 грудня 2019 року. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін народився син ОСОБА_7 .

Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо, а їх малолітній син ОСОБА_7 залишився проживати з матір`ю, що встановлено з пояснень учасників справи та підтверджується довідкою Камінь-Каширської міської ради від 06.07.2020 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . Як вбачається зі змісту позову та відзиву на позов сторони не змогли дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

У відповідності до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За нормами частин 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розпорядженням голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 01 березня 2021 року №33, виданого на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26 лютого 2021 року №22, визначено спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено години спілкування з дитиною за таким графіком: вівторок та четвер з 18 по 20 годину та 1 і 3 суботи, 2 і 4 неділі з 11 до 14 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, під час хвороби безперешкодне відвідування сина за місцем його проживання або перебування. Побачення повинні відбуватися в присутності матері, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання матері. Позивачу ОСОБА_1 рекомендовано не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Відповідачці ОСОБА_6 рекомендовано не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином.

З наданих суду рапортів інспектора-чергового Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області та довідки про результати розгляду повідомлення по факту погрози фізичною розправою ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування, а саме розпорядження голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 01 березня 2021 року №33 «Про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина», та чинить перешкоди в спілкуванні сина ОСОБА_8 з батьком.

Відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Наведені вище норми закону передбачають не лише право батьків на безперешкодне особисте спілкування зі своїми дітьми, але й встановлюють прямий обов`язок брати участь в їх вихованні. Це спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, буди джерелом її повноцінного розвитку та виховання. При цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкод у реалізації батьківських прав та виконанні батьківських обов`язків тому з батьків, який проживає окремо від дитини. Обмеження у праві спілкування з дитиною можуть бути встановлені за умови, якщо таке спілкування завдає шкоди дитині, зокрема перешкоджає її нормальному розвиткові.

З наданих позивачем та оглянутих у судовому засіданні відеозаписів побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_8 вбачається, що їх спілкування проходить в теплій та доброзичливій обстановці, дитина вільно почувається з батьком, охоче йде на контакт та бере від батька іграшки, грає в ігри та розважається. При цьому спілкування відбувається у відсутності матері.

Водночас, у наданому відповідачкою психологічному висновку, складеному практикуючим психологом, консультантом ОСОБА_10 за результатами психологічного дослідження емоційного стану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначається про високу тривожність та емоційну нестабільність дитини. Поведінка малолітнього ОСОБА_8 свідчить, що в безпеці він відчуває себе лише поряд з мамою. Тим часом, відносини сина з батьком склалися непрості, що додає в емоційний стан дитини ще більше тривожності та занепокоєння. На підставі цих висновків психолог рекомендує спілкування батька з дитиною раз на тиждень та лише в присутності матері.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку психологічному висновку емоційного стану малолітнього ОСОБА_9 , суд бере до уваги дату його складення - 10 вересня 2021 року та відповідно вік дитини - 3 роки. Також враховує ту обставину, що дитина проживала окремо від батька з однорічного віку, а його поява в домі як правило супроводжувалася конфліктом, викликаним неприязними відносинами між сторонами. Тому очевидним є той факт, що на погіршення емоційного стану неповнолітнього ОСОБА_9 , появу в нього тривоги та занепокоєння може впливати сама згадка про батька.

Однак з досліджених судом відеозаписів, зроблених пізніше складення психологічного висновку, зокрема протягом 2022 року, вбачається, що ставлення малолітнього ОСОБА_9 до батька зовсім не відповідає висновкам психолога, зустріч і спілкування батька й сина проходить у спокійній психологічній обстановці, ознак тривоги або занепокоєння в дитини не спостерігається.

Таким чином, суд не знаходить підстав для відмови позивачу в побаченнях зі своїм сином та у спілкуванні з ним. Водночас, на переконання суду, побачення позивача зі своїм сином ОСОБА_8 можуть відбуватися без присутності матері, оскільки обставин, які б негативно впливали на психологічний та фізичний стан дитини під час перебування під опікою батька та у відсутності матері судом не встановлено. Крім того, слід брати до уваги неприязні відносини сторін, що у випадку їх зустрічі може спровокувати чергову сварку в присутності дитини, що у свою чергу негативно впливатиме на емоційний стан малолітнього.

За змістом статті 159 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини має той з батьків, який проживає окремо від дитини, й лише за умови, коли інший із батьків, з яким проживає дитина, чинить першому перешкоди у спілкуванні з дитиною або ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування.

Визначаючи спосіб, час і місце спілкування ОСОБА_1 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_8 , суд вважає оптимальним порядок, що визначений органом опіки та піклування в рішенні від 01 березня 2021 року за винятком вимоги про обов`язкову присутність матері.

Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки понесені позивачем витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_9 .

Визначити спосіб та порядок спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:

- кожного вівторка та четверга з 18 години по 20 годину без присутності матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини;

- кожної 1 і 3 суботи та 2 і 4 неділі місяця з 11 години по 14 годину без присутності матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини;

- безперешкодне відвідування дитини під час хвороби за місцем її проживання чи перебування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної військової адміністрації Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, .

Повне рішення суду складено 05 квітня 2023 року.

Головуючий: Б. С. Гамула