Справа № 127/8235/23
Провадження № 2/127/974/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Позов мотивований тим, що на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця знаходиться будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Будівля є об`єктом житлового фонду, який утримується Позивачем.

ОСОБА_1 є квартиронаймачем кімнати АДРЕСА_2 , який перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця.

Згідно з пунктом 1.1. Положення організація квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном.

За період проживання у вказаній кімнаті відповідачу щоденно надавались житлово- комунальні послуги, а саме: утримання будинку, водопостачання (холодна вода) та водовідведення, електрична енергія. Відповідач щомісяця отримувала рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості.

Станом на 16.03.2023 року за мешканцем ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 29888,97 грн., що складається з: утримання будинку 8053,46 грн., холодна вода 6835,72 грн., електроенергія 8382,01 грн., водовідведення 6617,78 грн.

Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ухвалою суду від 03.04.2023 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач належним чином повідомлялась судом про відкриття провадження в справі, відзиву на позов не подавала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо надання послуг та виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 є квартиронаймачем кімнати АДРЕСА_2 , який перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця. (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Відповідно до Довідки з фактичного місця проживання та склад сім`ї від 20.03.2023 року №302 у цій кімнаті за адресою: АДРЕСА_3 , що складається з однієї кімнати жилою площею 17,6 кв, проживає 2 особи, а саме: ОСОБА_1 як квартиронаймач зареєстрована з 08.05.1990 року та син ОСОБА_2 зареєстрований з 29.09.2008 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно з п. 6 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Договір між позивачем та відповідачем щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку, теплопостачання, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії не укладався, але той факт, що саме ОСОБА_1 є користувачем послуг, що надаються позивачем по справі, підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. У зв`язку цим відповідач несе відповідальність за несплату наданих комунальних послуг.

За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця було направлено претензію №1 про відшкодування вартості спожитих житлово-комунальних послуг від 30.12.2022 року №573/3641 з вимогою погашення заборгованості перед Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця у сумі 27228,63 грн. за спожиті комунальні послуги.

У відповідь на претензію ОСОБА_1 подала звернення від 14.02.2023 року вх. №600/95, яким визнала заборгованість, а також просила укласти договір реструктуризації заборгованості.

24.02.2023 року ОСОБА_1 відмовлено в укладенні договору реструктуризації та стягнення заборгованості за відшкодування житлово-комунальних послуг строком на 60 місяців з гарантованим першим внеском у 1, 66% у сумі 469,20 грн.

Станом на 16.03.2023 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 29888,97 грн., а саме за утримання будинку 8053,46 грн., холодна вода 6 835,72 грн., електроенергія 8 382,01 грн., водовідведення 6 617,78 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою про заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги (відшкодування вартості) від 20.03.2023 року №573/891.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за період грудень 2016 року - лютий 2023 року ОСОБА_1 частково вносила оплату за відшкодування спожитих комунальних послуг, проте заборгованість зростає щомісячно.

За утримання будинку ОСОБА_1 в період з грудня 2015 року по лютий 2023 року нараховано 14 207,96 грн., з них сплачено 5 607,46 грн., нараховано пільги 619,74 грн., станом на 16.03.2023 р. борг за надану комунальну послугу складає 8 053,46 грн.

За постачання холодної води в період з грудня 2015 року по лютий 2023 року нараховано 11678,98 грн., з них сплачено 4472,28 грн., нараховано пільги 374,87 грн., станом на 16.03.2023 р. борг складає 6 835,72 грн.

За комунальну послугу з постачання електроенергії в період з грудня 2015 року по лютий 2023 року нараховано 15 125,57 грн., з них сплачено 5 452,27 грн., нараховано пільги 1426,27 грн., станом на 16 березня борг складає 8 382,01 грн.

За комунальну послугу з водовідведення в період з грудня 2015 року по лютий 2023 року нараховано 8 355,05 грн., з них сплачено 1 451,37, нараховано пільги 288,96 грн., станом на 16.03.2023 р. борг складає 6 617,78 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені представником позивача в позовній заяві, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що наявні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 29888,97 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 11, 15, 16, 360, 382, 509, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) на користь Квартирно- експлуатаційного відділу м. Вінниця (21015, м. Вінниця, вул. Стрілецька, 87, ) за реквізитами: розрахунковий рахунок UA2002305 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, (власні джерела) заборгованість за спожиті комунальні послуги у сумі 29888,97 грн., а саме: за утримання будинку 8053,46 грн., холодна вода 6835,72 грн., електроенергія 8382,01 грн., водовідведення 6 617,78 грн. за час проживання в кімнаті 405 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) на користь Квартирно- експлуатаційного відділу м. Вінниця (21015, м. Вінниця, вул. Стрілецька, 87, ) за реквізитами: розрахунковий рахунок UA2002305 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, (власні джерела) у відшкодування витрат із сплати судового збору 2684 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя