Провадження № 2/522/5347/23
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

10 серпня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Суворова О.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №38812, вчинений 14.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 9598,80 грн.

Судом направлявся запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації позивача. Відповідь № 134740 отримана 30.06.2023 року, згідно якої позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського району м.Одеса.

В матеріалах справи були відсутні відомості на підтвердження того, що позивач проживає, перебуває, працює або місцезнаходженням її майна є територія Приморського району м. Одеси, у зв`язку з чим ухвалою суду від 04.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишено без руху, позивачу запропоновано надати суду відомості щодо підтвердження місця виконання виконавчого напису у Приморському районі м. Одеси.

31.07.2023 року на адресу суду позивачка подала заяву про усунення недоліків, до якої надала копію паспорту з відміткою свого місця реєстрації , а саме: АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про передачу справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Зазначене розуміння принципу законного судді охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні - здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За змістом ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Вказане узгоджується з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

Позивач подала позов за місцем знаходження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. (м.Одеса, пр.Гагаріна, 12-а оф.304) , посилаючись на ч.12 ст.28 ЦПК України.

Доказів того, що на території Приморського району м. Одеси проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження №68591342, яке відкрито 10.02.2022 року, матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана ст. 32 ЦПК України.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, суд вважає, що матеріали даної позовної заяви слід передати на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 258-260, 353, 354, 376, 378 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Передати цивільну справу № 522/12932/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси (вулиця Варненська, 3Б, м. Одеса, Одеська область, 65080).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.В.Суворова