Справа № 727/474/16-ц
Провадження № 2/727/81/23
УХВАЛА

12 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судових засідань Шіряєва К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву (клопотання) представника відповідача ТОВ Поліграф-сервіс, адвоката Байцар І.Б. від 13.04.2023 року про визнання зловживання процесуальними правами позивача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Поліграф-сервіс, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно забудованого нерухомого майна, в режимі відеоконференції за участю позивача,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівц перебуває на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ Поліграф-сервіс, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно забудованого нерухомого майна.

В суд представником відповідача ТОВ Поліграф-сервіс, адвоката Байцар І.Б.скеровано 13..04.2023 року клопотання про визнання зловживання процесуальними правами позивача по вказаній справі ОСОБА_1 . Клопотання мотивовано тим, що з ініціативи позивачки розгляд справи вже більше року постійно відкладається, до даного часу позивач навіть не дала пояснення. Зазначає, що спочатку позивачка на кожне судове засідання залучала щоразу нового представника, кожен з яких, посилаючись на необхідність ознайомлення з матеріалами справи, ініціював перенесення судового засідання. Загалом в матеріалах справи наявні докази (договори та ордери) не менше 5 представників позивача. Щоразу ОСОБА_1 посилалася на те, що кожний новий її представник є єдиним представником, всіх інших вона позбавила повноважень. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні докази розірвання договорів про надання правової допомоги з її представниками. За таких обставин усі представники, які є адвокатами і належним чином були повідомлені судом про дату і час судового засідання, зобов`язані були прибути в судове засідання або подати відповідну заяву. Якщо договір про надання правової допомоги з ними було достроково розірвано, адвокат зобов`язаний був подати суду письмові докази. Посилається на те, що напередодні судового засідання, яке відбулося 27.10.2021р., в дану справу вступив черговий новий представник позивачки, який традиційно заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Суд задовольнив клопотання: відсканував та переслав на електронну пошту даного представника усі матеріали даної справи. Проте в судовому засіданні 27.10.2021р. адвокат просив перенести засідання, оскільки не встиг ознайомитися зі всіма матеріалами. У наступне судове засідання, яке було призначене на 10.11.2021р., вказаний представник не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час засідання та було задоволено його клопотання про участь в режимі відеоконференції. Проте в день судового засідання від позивачки надійшла чергова заява про те, що вона розірвала відносини з даним представником і просить суд перенести розгляд справи і надати їй можливість залучити іншого представника. При цьому жодних доказів розірвання договору про надання правової допомоги вона суду не надала. Вказує, що вже понад півроку позивачка інших представників не залучала, сама в судові засідання не з`являється, у тому числі не приймає без поважних причин участі в судових засіданнях у режимі відеоконференції, про які вона заявляла клопотання, при цьому, кореспонденцію від суду не отримує. Звертає в клопотанні увагу і на те, що в день кожного призначеного судом засідання позивачка подає в канцелярію суду різні клопотання, суть яких зводиться до отримання доказів на стадії судового розгляду, що суперечить вимогам процесуального закону та як фахівець в галузі права та колишній адвокат з багаторічним досвідом, позивачка прекрасно обізнана, що на даній стадії судового провадження процесуальний закон забороняє збирати, подавати та витребовувати докази.

Проте подання таких клопотань в день судових засідань свідчить про обізнаність позивачки з датами судових засідань.

Заявник звертає увагу і на те, що в майже кожне судове засідання позивачем, а також ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 подаються необґрунтовані відводи головуючого судді, що тягне за собою відкладення розглядом справи внаслідок необхідності їх в силу закону розглядом іншим суддею. Судом такі відводи визнавалися необґрунтованими. Звертає увагу, що такі дії позивачки процесуальний закон кваліфікує як зловживання процесуальними правами та на думку заявника, є такими, що умисно спрямовані на багаторічне затягування розгляду справи, оскільки вона усвідомлює юридичну безперспективність та необгрунтованість своїх позовних вимог. Також, мотивує обставини клопотання і тим, що позивачка подала даний позов ще в 2016 році, тому мала час і можливість реалізувати свої процесуальні права та організувати представництво своїх інтересів; - маючи у своєму розпорядженні матеріали справи, вона не надає їх заздалегідь своїм представникам; замінюючи представника, вона не передає отримані від попереднього представника матеріали новому представнику; - у своїх заявах на адресу суду вказує, що кожен новий її представник є єдиним, проте не надає суду жодного доказу розірвання договору про надання правової допомоги з попередніми представниками; - систематично залучає у кожне судове засідання щоразу нового представника, причому безпосередньо перед датою проведення судового засідання з тим, щоб у них не було достатнього часу для належної підготовки та своєчасного ознайомлення з матеріалами справи в суді, перед кожним наступним засіданням замінює представника; - не приймає участь у судових засіданнях ні особисто, ані через представників, проте в день кожного засідання подає до суду клопотання про відкладення розглядом справи. Такі дії позивачки спрямовані на перешкоджання розгляду справи і є відвертим умисним зловживанням процесуальними правами, що порушує права сторін, учасників справи на справедливий суд та розгляд справи у розумні строки. Просить, визнати дії позивачки ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами. Застосування заходів процесуального примусу залишаю на розсуд суду. Просить, в заяві від 10.05. 2023 року, наведене вище клопотання розглянути у його відсутність.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суду відповідних доказів не надано.. В інтересах позивача, в судове засідання не з`явився і представник ОСОБА_4 .. З актів наданих суду судовим розпорядником вбачається, що за місцем знаходження (вказаної адресою в заявах позивача), представник ОСОБА_5 відсутній.

Треті особи, відповідно, представник Чернівецької міської ради Юзьків М. в засідання не з`явився. Третя особа, - ОСОБА_2 . Треті особи, відомостей про поважність неявки в судове засідання, суду не надали.

Вивчивши обставини викладені в клопотанні представника відповідача, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Не дивлячись на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади, вказана обставина жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь в справі, направлене на те, що умисне перешкодило досягнення органом судової влади вказаних завдань. Особи, що беруть участь в справі, не мають прямого юридичного обов`язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні цивільної справи, проте зобов`язані утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Проблеми, пов`язані із недобросовісним виконання своїх процесуальних обов`язків та зловживанням процесуальним правом, можуть ущемити право кожного на судовий розгляд протягом розумного строку, що захищається гарантіями статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до позиції КЦС ВС, викладеної в Ухвалі від 13 жовтня 2021 по справі № 707/1491/21 зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства. Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 1 статті 144 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Судом установлено, що Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (під головуванням судді Семенко О.В.) від 29 січня 2016 року відкрито провадження за вищевказаним позовом в порядку загального позовного провадження

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (під головуванням судді Семенко О.В.) від 29.03.20216 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці (під головуванням судді Семенко О.В.) від 21.06. 20216 року до участі в справі залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Чернівці № 288 від 31.03.2021 року, вказану цивільну справу за повторним автоматизованим розподілом, з підстав смерті головуючого, судді по справі, передано судді цього ж суду Слободян Г.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 31.03.2021 року).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.04. 2021 року прийнято до провадження вищенаведену цивільну справу та її призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з обов`язковою явкою сторін по справі.

Починаючи з 02.04.2021 року позивач ОСОБА_1 з`явилася один різ в судове засідання 28.04.2021 року, що вбачається з журналу судового засідання.

Ухвалою суду від 07.06.2021р. відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви від 19.04.2021р., про зміну позовних вимог в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Поліграф-сервіс», третя особа на стороні відповідача: Чернівецька міська рада про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Ухвалами суду від 02.09.2021 та 12.04.2022р, в задоволенні заяв у до спільного розгляду позовної заяви про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено та повернути даний позов заявнику.

Ухвалою суду від 02.11. 2022 року в задоволенні клопотання позивача про повернення до підготовчого засідання у вищенаведеній справі було відмовлено.

Ухвалою суду від 09.12. 2022 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про огляд доказів за їх місцезнаходженням, зокрема огляду будівлю ТОВ «Поліграф-Сервіс», яка є доказом порушення її прав, оскільки є зблокована з її житлом всупереч Додатку №4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 року №173, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.07.1996 року за №379/1404 та згідно якого друкарні мають бути розташовані на відстані 50 м від межі території об`єкту відмовлено. Судом звертається увага, що усі заявлені клопотання по яким прийнято ухвалу суду, вищеозначені були заявлені в стадії судового розгляду справи.

Окрім наведеного за матеріалами справи установлено, що за відповідними клопотаннями позивача ОСОБА_1 про прийняття участі в справі у режимі відеоконферензв`язку, судом приймалися відповідні ухвали, а саме: у 2021 році 07.05, 17.05, 13.09, 23.10 числа; у 2022 році 26.01, 20.05., 04.07, 02.09, 27.12, 12.04, 05.09 числа При цьому звертає увагу, що в жодне з наведених дат ухвалення про призначення судового засідання наступного позивач ОСОБА_1 не з`являлася, відомостей з посиланням на підтвердження неможливості явки в судові засідання, суд не повідомляла.

Також, судом установлено, за матеріалами справи, що позивачем ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , інтереси якої представлено ОСОБА_3 головуючому судді заявлялися чисельні відводи (і як правила, після відмови в задоволенні клопотання), зокрема, відводи були визнані судом необґрунтованими за відповідними ухвалами від 12.04.2022р., 05.09.2022 року, 02.11. 2022 року, 09.11. 2022 року, 31.01.2023 року, 20.02.2023 року, 30.03. 2023 року, 18.04. 2023 року та 02.05.2023 року та відповідними ухвалами (за розглядом іншого складу суду) в їх задоволенні було відмовлено, зокрема на підставі ухвал: від 06.09.2022; 11.11.2022; 03.02.2023; 23.02.2023; 03.04.2023; 20.04.2023 та 04.05.2023р. Також починаючи з 09.11.2022 року по 27.04.2023 року на розгляді Верховного Суду (за видаленими матеріалами справи) на розгляді перебувала касаційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв батько ОСОБА_3 по оскарженню ухвали суду першої інстанції і постанови апеляційної інстанції про вступ малолітньої дитини до участі в справі у якості третьої особи з самостійними вимогами та 27.04.2023 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 квітня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року залишено без змін.

Окрім наведеного, позивачем ОСОБА_1 тричі змінювалися представники, адвокати, які жодного разу не з`являлися в судові засіданні, у відповідно поданих суду заявах просили справу розглядом відкласти надав їм право ознайомитися зі справою. При цьому, судом кожна клопотання представників позивача про ознайомлення з матеріалами справи було задоволено, натомість в засідання останні не з`являлися, захист інтересів позивача в суді не здійснювали.

Виходячи з дослідженого, суд звертає увагу, що зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Факти процесуальних зловживань відносяться до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі. З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Статтею 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадках: 1) неявка у судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про прочини неявки, які судом визнано поважними. У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Окрім наведеного, суд звертає увагу і на ті обставини, що позивач заявляючи про бажання прийняти участь в режимі відеоконферензв`язку, не з`являлася до суду з яким було визначено проведення відео конференції. Не повідомляла суд про причини неявки. Судом звертається увага, що з жодного із призначених до розгляду справи в режимі відеоконферензв`язку за участі позивачки, остання не з`являлася. Чинним законом визначено, що зловживання процесуальними правами - цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), перешкоджають гарантованому у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17). Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. (Постанова КЦС ВС від 06 вересня 2018 року). За усталеною практикою, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.11.2011. Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

В клопотанні представник відповідача ТОВ Поліграф Сервіс адвокат Байцар І.Б. питання притягнення до відповідальності за зловживання процесуальними правами позивачки залишив на розсуду суду.

У пункті 3 частини другої статті 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначено, що «учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним. Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України». Правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

Зловживання правом не повинно призводити до того, що особа втрачає усіляку можливість свого судового захисту. Суд лише повинен не дати особі досягти того, що вона прагне досягти зловживальницькою дією, зберігаючи розумний баланс інтересів учасників господарських відносин.

Згідно з частиною першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

На підставі наведеного та керуючись ст. 44, 143, 223, 260, 261, 353 ЦПК України ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача, адвоката Байцар І.Б., який діє в інтересах ТОВ Поліграф - Сервіс про визнання зловживання процесуальними правами позивача ОСОБА_1 та притягнення її до відповідальності задовольнити частково, а саме задовольнити в частині зловживання процесуальними правами; в іншій частині, клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Слободян Г.М.