Провадження № 2/761/67/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової ОЛ.

за участі секретаря Марінченко Л.В.,

за участі

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Приватного підприємства «Сільгоспагроторг», треті особи: ОСОБА_7 , Товариство з обмеженою відповідальністю «СТД АГРО», Приватне підприємство «Агротехніка ІНК» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням часткової відмови від позовних вимог представник ОСОБА_5 просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу № 2512.15.1 від 25.12.2015 року, № 2512.15.2 від 25.12.2015 року та № 21032016 від 21.03.2016 року укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; визнати недійсними договори купівлі-продажу № 88/1-22 від 25.12.2015 року та № 88/2-22 від 25.12.2015 року укладені між ПП «Сільгоспагроторг» та ОСОБА_5 ; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 5 610 348, 47 грн., з яких: 4 318 416, 00 грн. - основна сума боргу, 1 060 518, 70 грн. - сума інфляційних втрат, 231 449, 77 грн. - штрафні санкції у розмірі 3% річних від простроченої суми. Заявлені позовні вимоги позивач мотивує наступним. 25.12.2015 року між ОСОБА_6 та ПП «Сільгоспагроторг» був укладений договір комісії № 88/1-22, відповідно до якого комісіонер ПП «Сільгоспагроторг» зобов?язується за дорученням Комітента ( ОСОБА_6 ) за винагороду здійснити для Комітента від свого імені продаж техніки марки John Deerе 4730. Цього ж дня, на виконання вказаного договору комісії, між ПП «Сільгоспагроторг» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу № 88/1-22, відповідно до якого, продавець (ПП «Сільгоспагроторг», який діє на підставі договору комісії в інтересах ОСОБА_6 ) зобов?язується передати майно у власність Покупцю ( ОСОБА_5 ), а покупець зобов?язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. З метою безпосереднього продажу вказаної техніки, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 25.12.2015 року був укладений договір № 2512.15.2, відповідно до якого продавець зобов?язується передати у власність покупцю належний на продавцеві на праві власності оприскувач самохідний марки John Deerе 4730 заводський номер № НОМЕР_1 за ціною 1 785 000, 00 грн., а покупець зобов?язується прийняти такий товар та оплатити його. Згідно п. 3 цього договору, Сторони узгодили, що передача товару оформлюється актом приймання-передачі, а отримання грошових коштів - розпискою, виданою продавцем. На підтвердження факту отримання продавцем - ОСОБА_6 грошових коштів вказує розписка. Крім того, «Сільгоспаротор» було складено Акт 88/1-22 технічного стану тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Крім того, 25.12.2015 року між ОСОБА_6 та ПП «Сільгоспагроторг» був укладений договір комісії № 88/2-22, відповідно до якого комісіонер ПП «Сільгоспагроторг» зобов?язується за дорученням Комітента ( ОСОБА_6 ) за винагороду здійснити для Комітента від свого імені продаж техніки марки John Deerе 9760STS. Цього ж дня, на виконання вказаного договору комісії, між ПП «Сільгоспагроторг» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу № 88/2-22, відповідно до якого, продавець (ПП «Сільгоспагроторг», який діє на підставі договору комісії в інтересах ОСОБА_6 ) зобов?язується передати майно у власність Покупцю ( ОСОБА_5 ), а покупець зобов?язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. З метою безпосереднього продажу вказаної техніки, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 25.12.2015 року був укладений договір № 2512.15.1, відповідно до якого продавець зобов?язується передати у власність покупцю належний на продавцеві на праві власності комбайн зернозбиральний марки John Deerе 9760STS заводський номер НОМЕР_2 в комплекті із жаткою Fantini, 2003 р.в. за ціною 2 040 000, 00 грн., а покупець зобов?язується прийняти такий товар та оплатити його. Згідно п. 3 цього договору, Сторони узгодили, що передача товару оформлюється актом приймання-передачі, а отримання грошових коштів - розпискою, виданою продавцем. На підтвердження факту отримання продавцем - ОСОБА_6 грошових коштів вказує розписка. Крім того, між сторонами було складено Акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 2512.15.1. Крім того, 21.03.2016 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу № 21032016 сівалки марки Great Plains модель Solid Stand 30 (ширина - 9 метрів, 2-х секційна, зеленого кольору). Згідно п. 1 цього Договору, Продавець в порядку та на умовах, визначених ним Договором, зобов?язується передати у власність Покупцю належний Продавцеві на праві власності сівалку Марки Great Plains модель Solid Stand 30 (ширина - 9 метрів, 2-х секційна, зеленого кольору), за ціною - 493 416, 00 грн., а Покупець зобов?язується прийняти такий товар та оплатити його. На підтвердження факту отримання продавцем - ОСОБА_6 грошових коштів вказує розписка. До того ж, було підписано акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу № 21032016 від 21.03.2016 р. Разом з тим, ОСОБА_6 не була власником вказаної сільськогосподарської техніки, оскільки зазначена техніка була вилучена на підставі ухвали слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 01.04.2016 р. по справі № 370/723/16-к, про що був складений протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2016 р. та передана на відповідальне зберігання власнику ТОВ «СТД АГРО», яке придбало вказану техніку у ПП «Агротехніка ІНК». Такі обставини вказують на недійсність усіх вищезазначених договорів купівлі-продажу. Оскільки позивачем було сплачено кошти за недійсними договорами купівлі-продажу на загальну суму 4 318 416, 00 грн. вказана сума має бути стягнута із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 . Також відповідач має відшкодувати 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання та інфляційні втрати за час прострочення зобов?язання.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Приватного підприємства «Сільгоспагроторг», треті особи: ОСОБА_7 , Товариство з обмеженою відповідальністю «СТД АГРО», Приватне підприємство «Агротехніка ІНК» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та стягнення грошових коштів та призначено судове засідання.

22.03.2018 р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог в якій разом із первісними позовними вимогами прохає зобов?язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів здійснити за ОСОБА_5 . державну реєстрацію права власності на сільськогосподарську техніку: оприскувач самохідний марки JOHN DEERE 4730, заводський номер НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ; комбайн зернозбиральний марки JOHN DEERE 9760STS, заводський номер НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_4 ; сівалку марки Great Plains модель Solid Stand 30 (ширина - 9 метрів, 2-х секційна, зелений колір).

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VI, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У зв?язку із чим, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17.09.2021 р. представник позивача подав до суду заяву про відмову від позовних вимог, в частині позовних вимог до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про зобов?язання здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності на сільськогосподарську техніку .

Ухвалою Шевченківського районного суду від 12 липня 2022 року заява задоволена, провадження у справі у цій частині закрито.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_8 від 21.11.2021 р. про приєднання доказів, а саме: дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 19.11.2021 р., супровідного листа від 16.11.2021 р. № 19/111/17-3/59502 та клопотання представника позивача ОСОБА_9 від 23.06.2022 р. про приєднання доказів, а саме: висновку експерта № СЕ-19/111-21/52473-ПЧ від 15.11.2021 р.

Під час судового розгляду також вирішені інші процесуальні питання пов?язані з розглядом справи, які відображені в протокольних ухвалах.

Відповідач ОСОБА_6 надала до суду відзив на позовну заяву та письмові пояснення в яких просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі. Зазначила, що 25.12.2015 року між нею та ОСОБА_5 були укладені відповідні договори купівлі - продажу в офісі ПП «Сільгоспагроторг». В подальшому, 21.03.2016 року між ними був укладений ще один договір купівлі-продажу № 21032016. Відтак, вказане свідчить, що позивач три місяці користувався двома одиницями техніки, яку придбав і отримав на неї право власності, жодних перепон до її користування чи перешкод не було із сторони ОСОБА_6 , а тому позивач вирішив придбати у неї ще одну одиницю техніки. За таких підстав, твердження Позивача про недійсність правочинів є необґрунтованими. Позивачем жодним чином не вказано, яким чином та коли ОСОБА_5 довідався або міг довідатись про порушення свого права, після придбання техніки у Відповідача. Крім того, на підтвердження позовних вимог позивач посилається на висновок експертного дослідження, з якого надано лише 3 аркуші із 16. За таких підстав, експертне дослідження є недопустимим доказом.

Представники позивача ОСОБА_5 - адвокати Головачова О.М. та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Старцев Ю.К. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи заперечення представник зазначив, що ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив та отримав від ОСОБА_6 сільськогосподарську техніку: John Deere 9760 STS, John Deere 4730, що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу. Свідоцтва про реєстрацію машин серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 підтверджують, що ОСОБА_6 була власником сільськогосподарської техніки та відповідно до діючого на той час законодавства, вона за декілька днів до продажу зняла таку техніку з обліку. Представник відповідача також зазначає, що ОСОБА_5 був зобов?язаний протягом 10 діб звернутися до відповідних органів з метою реєстрації вказаної техніки, однак цього не зробив. Навпаки, використовуючи техніку, позивач претензій не висловлював та 21.03.2016 р. придбав у ОСОБА_6 ще одну одиницю техніки, а саме сівалку, марки Great Plains Solid Standart. За твердженням представника відповідача, оскільки ОСОБА_5 не дотримався законодавства в частині постановки на облік такої техніки, останній пред?явив позовну вимогу в якій прохав зобов`язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зареєструвати за позивачем право власності на сільськогосподарську техніку, у зв?язку із чим, позивач фактично прохає залишити у власності придбану сільськогосподарську техніку та стягнути кошти які були ним витрачені на придбання такої техніки. Також представник відповідача посилається, що сільськогосподарська техніка яка була вилучена у ОСОБА_5 була передана на відповідальне зберігання не власнику ТОВ «СТД АГРО», а доставлена на штрафний майданчик тимчасового тримання у м. Гостомель. При цьому, позивачем не долучено до позову доказів, що спірна техніка є приватною власністю ТОВ «СТД АГРО», ба більше, дана юридична особа є учасником справи та жодних дій спрямованих на захист своєї власності не вчиняло, що свідчить про відсутність будь-якої зацікавленості у розгляді справи. Крім того, представник відповідача посилається на недопустимість окремих доказів, оскільки певні документи отримані з матеріалів кримінального провадження, а письмовий дозвіл на розголошення таких відомостей у справі відсутній, висновок експертного дослідження, який наявний у справі наданий не у повному об?ємі, що позбавляє можливості надати йому оцінку. Аналогічні пояснення викладені у письмових судових дебатах представника відповідача наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача ПП «Сільгоспагроторг» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Треті особи - ОСОБА_7 , ТОВ «СТД АГРО» та ПП «Агротехніка ІНК» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомили. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.

Вислухавши доводи учасників процесу дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Встановлено і не заперечується сторонами, що 25.12.2015 року між ОСОБА_6 (Комітент) та ПП «Сільгоспагроторг» (Комісіонер) був укладений договір комісії № 88/1-22, за умовами якого Комісіонер зобов?язується за дорученням Комітента за винагороду здійснити для Комітента від свого імені продаж техніки марки «John Deerе 4730» за ціною не нижчою, ніж узгоджена Сторонами у акті технічного стану, і в термін, визначений Комісіонером і Комітентом.

Актом № 88/1-22 ОСОБА_6 та ПП «Сільгоспагроторг» в особі директора ОСОБА_10 провели огляд технічного стану і комплектності та оцінки машини JOHN DEERE 4730, 2008 року випуску; номер кузова: НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 .

На виконання договору комісії, між ПП «Сільгоспагроторг» (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 88/1-22 від 25.12.2015 року, за умовами якого, Продавець зобов?язується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобов?язується сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Пунктом 1.2. зазначеного Договору передбачено, що майно, що відчужується має такі характеристики: марка (модель): JOHN DEERE 4730, 2008 року випуску; номер кузова: НОМЕР_8 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 .

Відповідно до п.1.3. Договору, техніка оглянута Покупцем. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваної техніки не має.

Відповідно до п.2.1. Договору, продаж техніки вчиняється за 1 785 000,00 грн. безпосередньо власником (комітентом) техніки. Власником у цьому договорі розуміється особа, яка здала техніку на комісію продавцю згідно договору комісії.

Відповідно до п.4.1. Договору, вимоги законодавства щодо змісту, значення й правових наслідків правочину, що укладається сторонами відомі. Сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним.

Відповідно до п.4.5. Договору, покупець підписуючи даний договір підтверджує той факт, що Продавцем йому передані акт технічного огляду, свідоцтво про державну реєстрацію машини, сервісну книжку, номерний знак «Транзит», гарантійний лист розрахунків у відповідності із п.2.1. даного договору.

У судовому засіданні сторона позивача не заперечувала, що ОСОБА_5 отримав усі зазначені документи та техніку.

Також встановлено, що виконуючи умови вищевказаних договір, між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) 25.12.2015 року укладено договір купівлі-продажу № 2512.15.2 за умовами якого Продавець в порядку та на умовах, визначених цих Договором, зобов?язується передати у власність Покупцю належний Продавцеві на праві власності обприскувач John Deere 4730, номер двигуна НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_8 , одна одиниця за ціною 1 785 000,00 грн., а Покупець зобов?язується прийняти такий товар та оплатити його.

Відповідно до п.2 Договору, продавець зобов?язується передати товар Покупцеві під час підписання цього Договору, а Покупець зобов?язується прийняти товар та сплатити передбачену цим Договором ціну одночасно з отриманням товару від Продавця.

Відповідно до п.3 Договору, сторони узгодили, що передача Товару оформлюється Актом приймання - передачі, а отримання грошових коштів - розпискою, виданою Продавцем.

Крім того, відповідно до п.7.1. та 7.2. Договору, продавець зобов?язується передати «Товар» Покупцеві під час підписання цього Договору, а Покупець прийняти та оплатити Товар за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на Товар переходить до Покупця в момент передачі Товару і підписання Акта приймання-передачі Товару.

Підписання зазначеного Договору відбулося за згодою чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

На виконання умов Договору купівлі-продажу № 2512.15.2, між сторонами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підписано акт приймання-передачі від 25.12.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_5 прийняв обприскувач John Deere 4730, заводський номер НОМЕР_8 та відповідно до розписки від 25.12.2015 року, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1 785 000, 00 грн. як оплату за товар, згідно договору купівлі-продажу 2512.15.2 від 25.12.2015 року.

Також встановлено і не заперечується сторонами, що 25.12.2015 року між ОСОБА_6 (Комітент) та ПП «Сільгоспагроторг» (Комісіонер) був укладений договір комісії № 88/2-22, за умовами якого Комісіонер зобов?язується за дорученням Комітента за винагороду здійснити для Комітента від свого імені продаж техніки марки «John Deerе 9760 STS» за ціною не нижчою, ніж узгоджена Сторонами у акті технічного стану, і в термін, визначений Комісіонером і Комітентом.

Актом № 88/2-22 ОСОБА_6 та директор ПП «Сільгоспагроторг» в особі директора ОСОБА_10 провели огляд технічного стану і комплектності та оцінки машини JOHN DEERE 9760STS, 2008 року випуску; номер кузова: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 .

На виконання договору комісії, між ПП «Сільгоспагроторг» (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 88/2-22 від 25.12.2015 року, за умовами якого, Продавець зобов?язується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобов?язується сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Пунктом 1.2. зазначеного Договору передбачено, що майно, що відчужується має такі характеристики: марка (модель): JOHN DEERE 9760STS, 2008 року випуску; номер кузова: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 .

Відповідно до п.1.3. Договору, техніка оглянута Покупцем. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваної техніки не має.

Відповідно до п.2.1. Договору, продаж техніки вчиняється за 2 040 000,00 грн. безпосередньо власником (комітентом) техніки. Власником у цьому договорі розуміється особа, яка здала техніку на комісію продавцю згідно договору комісії.

Відповідно до п.4.1. Договору, вимоги законодавства щодо змісту, значення й правових наслідків правочину, що укладається сторонами відомі. Сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним.

Відповідно до п.4.5. Договору, покупець підписуючи даний договір підтверджує той факт, що Продавцем йому передані акт технічного огляду, свідоцтво про державну реєстрацію машини, сервісну книжку, номерний знак «Транзит», гарантійний лист розрахунків у відповідності із п.2.1. даного договору.

Також у матеріалах справи наявна додана позивачем фотокопія транзитного номеру АІ 24045 (транзит), в якій окрім іншого, зазначено, що вказаний номер виданий на John Deere 9760STS, заводський номер НОМЕР_5 , 2008 р.в., документ, що підтверджує законність придбання машини - Договір купівлі-продажу № 88/2-22. Машина прямує своїм ходом до Київської області, м. Боярка, вул. 8-го Березня, 26, під керуванням ОСОБА_5 . Під час реєстрації машини, номерний знак «Транзит» здається до інспекції та вказаний номерний знак дійсний з 25.12.2015 року по 03.01.2016 року.

У судовому засіданні сторона позивача не заперечувала, що ОСОБА_5 отримав усі зазначені документи, у тому числі, транзитний номер та техніку.

Також встановлено, що виконуючи умови вищевказаних договір, між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) 25.12.2015 року укладено договір купівлі-продажу № 2512.15.1 за умовами якого Продавець в порядку та на умовах, визначених цих Договором, зобов?язується передати у власність Покупцю належний Продавцеві на праві власності комбайн John Deere 9760STS, номер двигуна НОМЕР_9 , заводський номер НОМЕР_2 , одна одиниця в комплекті з жаткою Fantini за ціною 2 040 000,00 грн., а Покупець зобов?язується прийняти такий товар та оплатити його.

Відповідно до п.2 Договору, продавець зобов?язується передати товар Покупцеві під час підписання цього Договору, а Покупець зобов?язується прийняти товар та сплатити передбачену цим Договором ціну одночасно з отриманням товару від Продавця.

Відповідно до п.3 Договору, сторони узгодили, що передача Товару оформлюється Актом приймання - передачі, а отримання грошових коштів - розпискою, виданою Продавцем.

Крім того, відповідно до п.7.1. та 7.2. Договору, продавець зобов?язується передати «Товар» Покупцеві під час підписання цього Договору, а Покупець прийняти та оплатити Товар за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на Товар переходить до Покупця в момент передачі Товару і підписання Акта приймання-передачі Товару.

Підписання зазначеного Договору відбулося за згодою чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

На виконання умов Договору купівлі-продажу № 2512.15.1, між сторонами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підписано акт приймання-передачі від 25.12.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_5 прийняв комбайн марки John Deere 9760 STS, заводський номер НОМЕР_2 , в комплекті із жаткою Fantini, заводський номер НОМЕР_10 та відповідно до розписки від 25.12.2015 року, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 040 000, 00 грн. як оплату за товар, згідно договору купівлі-продажу 2512.15.1 від 25.12.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Також судом встановлено, що між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) 21.03.2016 року укладено договір купівлі-продажу №21032016 за умовами якого Продавець в порядку та на умовах, визначених цих Договором, зобов?язується передати у власність Покупцю належний Продавцеві на праві власності сівалку марки Great Plains модель Solid Stand 30 (ширина - 9 метрів, 2-х секційна, зеленого кольору) одна одиниця, за ціною 493 416,00 грн., а Покупець зобов?язується прийняти такий товар та оплатити його.

Відповідно до п.2 Договору, продавець зобов?язується передати товар Покупцеві під час підписання цього Договору, а Покупець зобов?язується прийняти товар та сплатити передбачену цим Договором ціну одночасно з отриманням товару від Продавця.

Відповідно до п.3 Договору, сторони узгодили, що передача Товару оформлюється Актом приймання - передачі, а отримання грошових коштів - розпискою, виданою Продавцем.

Крім того, відповідно до п.7.1. та 7.2. Договору, продавець зобов?язується передати «Товар» Покупцеві під час підписання цього Договору, а Покупець прийняти та оплатити Товар за адресою: Макарівський р-н. с. Бишів, вул. Київська, 1. Право власності на Товар переходить до Покупця в момент передачі Товару і підписання Акта приймання-передачі Товару.

Підписання зазначеного Договору відбулося за згодою чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

На виконання умов Договору купівлі-продажу №21032016 між сторонами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підписано акт приймання-передачі від 21.03.2016 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_5 прийняв сівалку марки Great Plains модель Solid Stand 30 (ширина - 9 метрів, 2-х секційна, зеленого кольору) та відповідно до розписки від 21.03.2016 року, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 493 416, 00 грн. як оплату за товар, згідно договору купівлі-продажу №21032016 від 21.03.2016 року.

У судовому засіданні сторона позивача не заперечувала, що ОСОБА_5 отримав зазначену техніку.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару належить власникові товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Таким чином, судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 укладено три договори купівлі-продажу майна, за якими ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_11 прийняв, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, наступне майно: обприскувач John Deere 4730, номер двигуна НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_8 , за ціною 1 785 000,00 грн.; комбайн John Deere 9760STS, номер двигуна НОМЕР_9 , заводський номер НОМЕР_2 , в комплекті із жаткою Fantini за ціною 2 040 000,00 грн.; сівалку марки Great Plains модель Solid Stand 30 (ширина - 9 метрів, 2-х секційна, зеленого кольору) за ціною 493 416, 00 грн.

У свою чергу, ОСОБА_6 на виконання умов договорів отримала від ОСОБА_5 кошти на загальну суму 4 318 416, 00 грн. Вказана обставина не оспорюється стороною відповідача.

Відповідно до умов договорів, сторони виконали покладені на них обов?язки, щодо передачі техніки та її оплати. Ба більше, ОСОБА_5 як покупцю передані акт технічного огляду машин, свідоцтва про державну реєстрацію машин, сервісні книжку, номерні знаки «Транзит», гарантійні листи розрахунки та сама сільськогосподарська техніка.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач по справі ОСОБА_6 не була власником сільськогосподарської техніки, відчуження якої вона здійснила на користь ОСОБА_5 , а тому договори купівлі-продажу такого майна є недійсними. У зв?язку із чим, на підставі положень статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків та у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких підстав, ОСОБА_5 вимагає визнати недійсними договори купівлі-продажу № 2512.15.1 від 25.12.2015 року, № 2512.15.2 від 25.12.2015 року та № 21032016 від 21.03.2016 року укладені між ним ОСОБА_6 ; визнати недійсними договори купівлі-продажу № 88/1-22 від 25.12.2015 року та № 88/2-22 від 25.12.2015 року укладені між ним та ПП «Сільгоспагроторг»; а також стягнути з ОСОБА_6 на його користь грошові кошти у розмірі 5 610 348, 47 грн., з яких: 4 318 416, 00 грн. - основна сума боргу, 1 060 518, 70 грн. - сума інфляційних втрат, 231 449, 77 грн. - штрафні санкції у розмірі 3% річних від простроченої суми.

Вказані твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду цивільної справи.

Положення статті 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлюють, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, кожна зі сторін має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, за загальним правилом презюмується, що правочин є дійсним, поки він не визнаний судом недійсним, а правила статті 215 ЦК України встановлюють, що підставою для визнання правочину недійсним є недотримання певних обов?язкових правил, які встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України.

Враховуючи такі обставини, а також те, що не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_6 отримала кошти за проданий товар, а ОСОБА_5 отримав придбану ним техніку, саме на позивача покладається обов?язок із доведення обставин, що спірні правочини є недійсними.

Згідно умов спірних договорів купівлі-продажу, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 два свідоцтва про реєстрацію машин.

До матеріалів справи позивачем долучена копія свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 відповідно до якої, обприскувач самохідний John Deere 4730, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_8 , належить ОСОБА_6 .

На вказаній копії зазначено, що машина знята з обліку для реалізації 23.12.2015 року та 25.12.2015 року видано договір купівлі-продажу № 88/1-22. При цьому на вказаному документів зазначено, що видано транзитний номер АІ 24044.

Також до матеріалів справи долучена копія свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 відповідно до якої, комбайн зернозбиральний John Deere 9760STS, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 .

На вказаній копії також зазначено, що машина знята з обліку для реалізації 23.12.2015 року та 25.12.2015 року видано договір купівлі-продажу № 88/2-22. При цьому на вказаному документів зазначено, що видано транзитний номер АІ 24045.

Відомості зазначені у вказаних копіях узгоджуються із тими відомостями, які відображені в договорах купівлі-продажу, актах приймання-передачі та копії транзитного номеру, який долучений особисто позивачем.

Сторона позивача стверджує, що вказані свідоцтва невідповідають правовстановлюючим документами і посилається на висновок експертного дослідження №19/8-4/18-ЕД/17 від 04.08.2017 року, який на його думку, підтверджує таку обставину.

Оскільки висновок експертного дослідження виконаний 04.08.2017 року, на час подачі позову мало бути використано законодавство, яке діяло на той час, тобто Цивільний процесуальний кодекс України в редакції від 19.07.2017 року.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України (в редакції від 19.07.2017 року) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЦПК України (в редакції від 19.07.2017 року) висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

За приписами Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 19.07.2017 року) експертиза у цивільній справі могла бути призначена лише на підставі ухвали суду та учасник справи не мав права її робити самостійно, на відміну від положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року.

Разом з тим, згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження у справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України редакцією від 15.12.2017 року, справа розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 2 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Згідно зі ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Аналогічні положення і були передбачені положеннями ст. 147 ЦПК України (в редакції від 19.07.2017 року) яка визначала, що у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав, докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Отже, хоч положення чинного ЦПК України і передбачають можливість самостійного подання учасником справи висновку експерта виконаного на його замовлення, однак такий висновок має відповідати положенням ст. 102 ЦПК України, які висувають обов?язкові вимоги до такого висновка.

Досліджуючи зміст наданого позивачем висновку експертного дослідження № 19/8-4/18-ЕД/17 від 04.08.2017 року встановлено, що він не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України.

Наданий позивачем висновок експерта містить лише 3 аркуші із 16, а саме 1, 9 та зворотній бік 9 аркуша.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Вимоги до висновків експертиз викладені в Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) в редакції станом на день проведення експертизи.

Відповідно до п. 4.14-4.17 Розділу IV зазначеної Інструкції, висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

У вступній частині висновку експерта зазначаються: справа, за якою вона призначена (кримінальна, про адміністративне правопорушення, цивільна, господарська, адміністративна тощо, номер справи); спосіб доставки та вид упаковки досліджуваних об`єктів із зазначенням у необхідних випадках відомостей про те, чи впливав спосіб упаковки на їх збереженість; запис про відповідність матеріалів та об`єктів, що надійшли до експертної установи (експерта), матеріалам, зазначеним у документі про призначення експертизи (залучення експерта); перелік питань (дослівно у формулюванні документа про призначення експертизи (залучення експерта)), які поставлено на вирішення експертизи; попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України; нормативні акти, методики, рекомендована науково-технічна та довідкова література з Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30 липня 2010 року № 1722/5, інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань.

У дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.

Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них; експертну оцінку результатів дослідження.

Опис процесу застосовування інструментальних методів дослідження та проведення експертних експериментів можуть обмежуватись викладенням кінцевих результатів. У зазначених випадках графіки, діаграми, таблиці, матеріали експертних експериментів мають зберігатись у наглядових експертних провадженнях і на вимогу органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), можуть надаватись їм для ознайомлення.

Узагальнення та оцінка результатів окремих досліджень, які є підставою для формулювання висновків, можуть викладатися у синтезуючому розділі дослідницької частини висновку експерта.

У заключній частині викладаються висновки за результатами дослідження у вигляді відповідей на поставлені питання в послідовності, що визначена у вступній частині.

Висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи.

В порушення зазначених вимог, висновок експерта наданий позивачем не містить даних про справу, за якою призначена експертиза; спосіб доставки та вид упаковки досліджуваних об`єктів; не записано про відповідність матеріалів та об`єктів, що надійшли до експертної установи (експерта), матеріалам, зазначеним у документі про призначення експертизи (залучення експерта); перелік питань (дослівно у формулюванні документа про призначення експертизи (залучення експерта)), які поставлено на вирішення експертизи; попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України; нормативних актів, методик, рекомендованої науково-технічної та довідкової літературу з Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30 липня 2010 року № 1722/5; взагалі відсутня дослідницька частина, в які мав би бути відображений процес проведення дослідження із зазначенням застосованих методик, результатів дослідження та посилання на додатки; а також до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи.

Крім того, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експерта не зазначено, що експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також не зазначено, що такий висновок експерта підготовлений для подання до суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного в постанові по справі № 904/684/18 від 04.11.2020 року, якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу, то такий висновок є недопустимим доказом.

За положеннями ч. 1 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Враховуючи вищевикладене, наданий позивачем висновок експертного дослідження № 19/8-4/18-ЕД/17 від 04.08.2017 року є недопустимим доказом.

Також на підтвердження позовних вимог, позивач посилається на ухвалу слідчого судді Макарівського районного суду Київської області по справі № 370/723/16-к від 01.04.2016 року; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2016 року разом із описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженню №10000428.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначеними документами, позивач стверджує, що вони підтверджують ту обставину, що ОСОБА_6 не є власником проданої нею техніки.

З метою використання зазначених доказів, представник позивача 14.05.2021 року подав клопотання про залучення доказів до матеріалів справи дозволу від 12.05.2021 року на розголошення відомостей досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000290 від 29.03.2016 року, а саме: ухвали слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 01.04.2016 року по справі № 370/723/16-к; протоколу тимчасового доступу від 07.04.2016 року (опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді); додатку протоколу тимчасового доступу від 07.04.2016 року (опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді); додатку протоколу тимчасового доступу від 07.04.2016 року (опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді); висновку експертного дослідження від 04.08.2017; витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 10000428, для їх використання у цивільній справі № 761/38036/17.

У долучені зазначеного дозволу до матеріалів цивільної справи, протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2021 р. відмовлено, у зв?язку із чим, вказаний документ не приймається судом до уваги при прийнятті рішення.

Порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення передбачений ст.221 КПК України; таке ознайомлення може бути забезпечене лише слідчим, дізнавачем, прокурором за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

За таких підстав, стаття 222 КПК України встановлює недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування без отримання дозволу слідчого або прокурора.

Аналогічну позицію Верховний Суд виклав у постановах, зокрема, від 11.11.2021 року по справі № 910/8482/18 (910/4866/21), від 20.10.2021 року по справі №910/10222/19, від 30.09.2021 року по справі №927/741/19 та від 06.07.2022 року по справі № 914/1979/18.

Відтак, для використання матеріалів кримінального провадження №0000290 від 29.03.2016 року має вирішальне значення наявність дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування.

Оскільки такий дозвіл відсутній, ухвала слідчого судді Макарівського районного суду Київської області по справі № 370/723/16-к від 01.04.2016 року; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2016 року та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду - є недопустимими доказами, оскільки отриманні позивачем, без передбаченого на те законом документа.

Із аналогічних підстав є недопустимим доказом витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 10000428, оскільки на його використання також відсутній відповідний дозвіл на розголошення таких відомостей, який мав би бути виданий слідчим або прокурором у кримінальному провадженні № 10000428.

Крім того, недопустимим доказом є і лист ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області № 6178/04 від 04.09.2017 року, оскільки вказаний лист адресований заступнику начальника СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області Орел О.Л., а тому на його розголошення мав бути відповідний дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування, а якщо такий доказ здобутий не у кримінальному провадженні, позивач зобов?язаний був довести походження вказаного документа з метою перевірки його достовірності, однак таких документів у матеріалах цивільної справи не має.

Також обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, посилається на лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) № 603-17-12/12169 від 18.09.2017 року адресований адвокату Шокот А.С., в якому зазначено, що згідно даних з Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, техніки за свідоцтвами про реєстрацію АБ 831085 та АБ 833031 не зареєстровані.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вказана сільськогосподарська техніка перед продажем, а саме 23.12.2015 року була знята із обліку, і це підтверджується записами в самих свідоцтвах.

У судовому засіданні дослідженні долучені до матеріалів справи позивачем копії свідоцтв про реєстрацію машин серії НОМЕР_6 та НОМЕР_7 з яких вбачається, що обприскувач самохідний John Deere 4730, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_8 та комбайн зернозбиральний John Deere 9760STS, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_2 , належать ОСОБА_6 . На вказаних копіях зазначено, що машини зняті з обліку для реалізації 23.12.2015 року.

У відзиві на позовну заяву Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №601-033-10/12377-18 від 08.08.2018 року зазначено, що в позові позивачем не зазначено, яким чином Держпроспоживслужба порушила його права, свободи чи інтереси.

Сторона позивача в судовому засіданні не заперечувала ту обставину, що ОСОБА_5 після придбання техніки не звертався до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з метою постановки на облік придбаної сільськогосподарської техніки.

За таких підстав, лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 603-17-12/12169 від 18.09.2017 року узгоджується із іншими матеріалами цивільної справи та не спростовую ту обставину, що ОСОБА_6 на час підписання спірних договорів була власником проданої сільськогосподарської техніки.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що техніка належить ТОВ «СТД АГРО», яку придбало у ПП «Агротехніка ІНК».

Однак, зазначені особи залучені до розгляду вказаної цивільної справи, були належним чином повідомлені про суть спору, дату час і місце судового розгляду, будь-яких пояснень та доказів з приводу, того, що така техніка належить або належала комусь із зазначених юридичних осіб до суду починаючи із моменту відкриття провадження у справі, тобто 23.11.2017 року, не надали, що спростовує їх зацікавленість у розгляді справи та як наслідок питання щодо власника спірної техніки.

Також позивач звертав увагу, що спірна техніка була вилучена працівниками поліції та передана на відповідальне зберігання власнику ТОВ «СТД АГРО».

Однак, будь-яких доказів, які підтверджують такі обставини до матеріалів справи не надано, а протокол тимчасового доступу, який визнаний судом недопустимим доказом, містить відомості про те, що вилучена техніка поміщена на трал для транспортування на штрафний майданчик тимчасового тримання в АДРЕСА_2 .

Будь-яких доказів, що ОСОБА_5 звертався до органів поліції з приводу повернення техніки, стороною позивача до матеріалів цивільної справи не надано.

Таким чином, під час розгляду даної справи судом не було встановлено наявність обставин, що свідчать про те, що ОСОБА_6 не була власником сільськогосподарської техніки станом на момент її продажу, а саме 25.12.2015 року та 21.03.2016 року, а тому підстав для визнання договорів купівлі-продажу № 2512.15.1 від 25.12.2015 року, № 2512.15.2 від 25.12.2015 року та № 21032016 від 21.03.2016 року укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 88/1-22 від 25.12.2015 року та № 88/2-22 від 25.12.2015 року укладених між ПП «Сільгоспагроторг» та ОСОБА_5 - не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, лише у разі визнання правочину недійсним, можливе застосування реституції, тобто повернення сторін в попередній стан.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстав для визнання договорів купівлі-продажу судом під час розгляду справи не має, а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових кошти у розмірі 5 610 348, 47 грн., з яких: 4 318 416, 00 грн. - основна сума боргу, 1 060 518, 70 грн. - сума інфляційних втрат, 231 449, 77 грн. - штрафні санкції у розмірі 3% річних від простроченої суми також є необґрунтованими.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Усі інші доводи сторін не впливають на розгляд справи по суті, а тому суд не надає їм оцінку.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Щодо стягнення із позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу то суд зазначає, що відповідачем не доведено, що ним понесені такі витрати саме у зв?язку із розглядом даної справи, оскільки не долучено до матеріалів справи актів приймання-передачі наданих послуг та відповідних рахунків за якими ОСОБА_6 зобов?язана була сплатити кошти за умовами договору.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259, 352,354 ЦПК України, ст. ст. 202-204, 215, 655,656,658,662-663 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Приватного підприємства «Сільгоспагроторг», треті особи: ОСОБА_7 , Товариство з обмеженою відповідальністю «СТД АГРО», Приватне підприємство «Агротехніка ІНК» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів здня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя