Провадження № 2/204/866/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-167. Крім позивача, у зазначеній квартирі згідно з довідкою від 18 листопада 2022 року № 7595 зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 . Також, в квартирі зареєстровані сестра позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син сестри - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація місця проживання відповідачів у даній квартирі здійснювалась ще 30 січня 2004 року покійною матір`ю позивача - ОСОБА_5 , відповідальним квартиронаймачем на той час. У 2011 році ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до АРК Крим, де вдруге вийшла заміж. З того самого періоду і по теперішній час відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Син відповідача ОСОБА_3 з 2011 року проживав у іншій квартирі, за адресою: АДРЕСА_3 , разом з бабусею ОСОБА_5 , після смерті якої у вересні 2017 року переїхав до їх квартири АДРЕСА_1 . У 2020 році ОСОБА_3 виїхав з квартири позивача в інше житло, а згодом, як стало відомо позивачу, виїхав за кордон. Після цього зв`язок між ними припинився. Після смерті бабусі відповідач ОСОБА_3 став власником квартири загальною площею 53,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , яка дісталась йому у спадок. Відповідачі не проживають у квартирі, яка належить позивачу, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени її сім`ї відповідачам не чинили. Таким чином, склалась ситуація, коли відповідачі, які не є членами сім`ї позивача, та які мають власне житло продовжують бути зареєстрованими у житлі за адресою: АДРЕСА_2 , яке є власністю позивача, чим створюють перешкоди у здійсненні нею права користування і розпорядження своїм майном. Зокрема, позивач позбавлена можливості оформити субсидію, продати зазначену квартиру тощо. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2018 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-167 (а.с. 13), належить частка у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118269385 від 23 березня 2018 року (а.с. 11-12).

У Довідці № 7595 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій 18 листопада 2022 року Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, зазначено, що відповідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, за адресою: АДРЕСА_2 до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уповноважений власник, зареєстрована з 04 травня 1999 року), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована з 30 січня 2004 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований з 23 квітня 2012 року), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований з 30 січня 2004 року) (а.с. 14).

У відповідях Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 02.3-24/3869 від 14 грудня 2022 року (а.с. 31) та № 02.3-24/3868 від 14 грудня 2022 року (а.с. 32) також зазначено, що відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 з 30 січня 2004 року по теперішній час.

При цьому, у позовній заяві позивач наполягала на тому, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року, а відповідач ОСОБА_3 з 2020 року, їх особистих речей у квартирі немає, участі в утриманні квартири відповідачі не несуть.

З Акта обстеження домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 від 21 листопада 2022 року, складеного ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_6 ), вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 з 2011 року та 2020 року до листопада 2022 року (а.с. 15). Підписи підтверджено директором КП «Жилсервіс-5» ДМР.

У відповідності зі статтею 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

У частині 2 статті 405 ЦК України закріплено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживають там понад один рік, але залишаються зареєстрованими за вказаною адресою.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05 листопада 2021 року, який набрав чинності 01 грудня 2021 року, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем ОСОБА_1 позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн. з кожного відповідача.

На підставі ст.ст. ст.ст. 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез