Провадження № 22-ц/812/331/23 Головуючий суду першої інстанції Єгорова Н.І.
Провадження 22-ц/812/378/23 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Миколаїв Справа № 475/999/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Стрілець К.О.,

за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Цюпи В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» та ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Єгорової Н.І., в залі судового засідання в смт. Доманівка за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» до ОСОБА_1 про усунення порушення права власності шляхом відновлення огорожі та асфальтового покриття та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» про усунення порушення права власності та перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу частини огорожі,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» (далі ТОВ «Миколаївмолпром») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення порушення права власності шляхом відновлення огорожі та асфальтового покриття.

Доводи позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 23 листопада 2020 року здійснив часткове руйнування огорожі, що огороджує завод з виробництва молочних продуктів, що розташований в АДРЕСА_1 та належить ТОВ «Миколаївмолпром».

Зазначені дії з руйнування огорожі порушують права власника ТОВ «Миколаївмолпром».

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового об`єкта від 08 серпня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Миколаївмолпром» (далі- ВАТ «Миколаївмолпром»), правонаступником всіх прав і обов`язків якого є ТОВ «Миколаївмолпром», придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Доманівський» (далі ТОВ «Торговий дім Доманівський») комплекс, що розташований за адресою: Миколаївська область Доманівський район смт Доманівка вул. Пастера 31/1 та складається із: головного корпуса, кам`яного за планом земельної ділянки позначеної літ. А2, загальною площею - 2676,9 м?, прохідна-тіл. Д1, загальною площею 36,2 м?, адміністративна будівля, кам`яна літ Ж2, загальною площею 503,1 м?, склад кам`яний літ Є1, загальною площею 340,4 м?, будівлі під козеїн, кам`яна літ. Л1, загальною площею 616,6 м?, будівлі мойки, кам`яна літ. М1, загальною площею 249,3 м?.

Разом з комплексом будівель до ТОВ «Миколаївмолпром» перейшло у власність асфальтове покриття, що знаходиться на території комплексу будівель, що використовується для виробництва молочних продуктів та огорожа, яка відокремлює виробничі потужності ТОВ «Миколаївмолпром».

Огорожа виробничих потужностей та асфальтове покриття території придбаного комплексу будівель призначені для обслуговування комплексу будівель і пов`язані з будівлями спільним призначенням, а тому відповідно до статті 186 ЦК України, і огорожа і асфальтове покриття є приналежністю придбаного ТОВ «Миколаївмолпром» комплексу будівель.

Отже, існування комплексу будівель та здійснення виробництва харчових продуктів не можливе без наявності на сам перед огорожі і підтверджує, що огорожа є приналежністю до головної речі, а саме придбаного ТОВ «Миколаївмолпром» комплексу будівель.

Крім того, огорожа та асфальтове покриття, руйнування яких здійснено відповідачем, були збудовані у відповідності до проектної документації при будівництві Доманівського сирзаводу в 1964 році і весь час є приналежністю зазначеного комплексу будівель з моменту введення в експлуатацію Доманівського сирзаводу.

Оскільки огорожа та асфальтове покриття є приналежністю головної речі (комплексу будівель) і пов`язана з нею спільним призначенням та відповідно є власністю ТОВ «Миколаївмолпром», відповідно їх руйнування порушує права ТОВ «Миколаївмолпром».

Посилаючись на викладене, ТОВ «Миколаївмолпром» просило суд усунути перешкоди права власності ТОВ «Миколаївмолпром» шляхом відновлення ОСОБА_1 огорожі розташованої за адресою АДРЕСА_1 у стан, який існував до порушення. Усунути порушення права власності ТОВ «Миколаївмолпром» шляхом відновлення ОСОБА_1 асфальтового покриття розташованого за адресою АДРЕСА_1 у стан, який існував до порушення.

Не погодившись з позовними вимогами ТОВ «Миколаївмолпром» 05 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Миколаївмолпром» про усунення порушення права власності та перешкод у користуванні нерухомим майном.

Зустрічний позов обґрунтовував тим, що 05 грудня 2005 року він переміг на прилюдних торгах по реалізації майна, яке належить Колективному підприємству «Доманівський сирзавод» (далі КП «Доманівський сирзавод») та придбав приміщення незакінченого будівництва котельні, яке розташовано за адресою АДРЕСА_2 , на яке в подальшому 25 липня 2008 року було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

06 грудня 2012 року між ним та Доманівською селищною радою було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 0,1497 га, у тому числі 0,041 га під забудовою та 0,1082 під проїздами та проходами, з кадастровим номером :14:081:0003, строком на 49 років, цільовим призначенням земельної ділянки для обслуговування будівель та споруд (придбаного приміщення котельні).

23 листопада 2020 року він почав здійснювати роботи на орендованій земельній ділянці біля належної йому на праві власності нежитлової нерухомої будівлі недобудованої котельні. Вказані роботи здійснювалися за адресою АДРЕСА_3 . В ході робіт було частково демонтовано огорожу, яка проходить через його земельну ділянку та здійснено демонтаж в окремих місцях асфальтового покриття на цій же земельній ділянці з метою встановлення огорожі, яка б відділила та відгородила його земельну ділянку з будівлею від території, на якій розміщені виробничі потужності ТОВ «Миколаївмолпром».

Однак представники ТОВ «Миколаївмолпром» перешкоджають здійсненню відповідних робіт, заявляючи, що ця територія, приміщення та огорожа є власністю ТОВ «Миколаївмолпром». При цьому представники ТОВ «Миколаївмолпром» не надали жодного документу на підтвердження їх прав.

Відповідно до кадастрового плану вищевказаної земельної ділянки, вона з одного боку, від точки А до точки Б, межує з землями державної власності, наданими в користування приватному підприємству «Веселий Роздол» (далі - ПП «Веселий Роздол»), що розташоване по АДРЕСА_4 .

По всій лінії дотику орендованої земельної ділянки та земельної ділянки ПП «Веселий Роздол», безпосередньо по території земельної ділянки розміщений старий, складений з каміння паркан, який відділяє його земельну ділянку від земельної ділянки та території ПП «Веселий Роздол». Частково ним було демонтовано ділянку паркану саме на території його земельної ділянки, а не будь-якої іншої земельної ділянки за будь-якою іншою адресою.

В той же час, незалежно від того, кому належала огорожа, наявність на його території цієї огорожі заважає його законній діяльності та заважає користуванню його ж майном.

Отже дії ТОВ «Миколаївмолпром» є протиправними та такими, що перешкоджають здійсненню ним належного йому права власності та права користування належним йому майном.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд усунути порушення права власності та перешкоди користування його майном з боку ТОВ «Миколаївмолпром» шляхом демонтажу ТОВ «Миколаївмолпром» частини огорожі, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :14:081:0003, загальною довжиною 72,17 метрів, від точки А до точки Б, згідно кадастрового плану земельної ділянки.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2021 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Миколаївмолпром» про усунення порушення права власності та перешкод користування нерухомим майном.

Рішенням цього ж суду від 02 лютого 2023 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що огорожа, на думку суду, є окремою річчю, яка має самостійне значення, є об`єктом нерухомого майна і має вартість.

Огорожа як об`єкт нерухомості належала на праві власності КП «Доманівський сирзавод». При передачі у власність фізичним особам об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з ліквідацією КП «Доманівський сирзавод», огорожа як об`єкт нерухомості у перелік об`єктів продажу не була включена.

Змощення у виді асфальтового покриття, на думку суду, може вважатися приналежністю головної речі. Однак, у випадку продажу головної речі разом із приналежністю, про це обов`язково вказується у договорі.

Купівля - продаж об`єктів нерухомості разом із огорожею та змощенням повинна бути відображена в письмовому договорі. Автоматично право власності на дані об`єкти не переходить.

Позивачем не доведено право власності на спірні об`єкти, а саме огорожу та асфальтове покриття, суд приходить висновку, що права позивача діями ОСОБА_1 не були порушені, а тому відновленню не підлягають.

Враховуючи, що ТОВ «Миколаївмолпром» не довело своє право власності на огорожу, яка проходить через земельну ділянку, передану в оренду ОСОБА_1 , суд приходить висновку, що права ОСОБА_1 на користування придбаним об`єктом нерухомості та отриману в оренду земельну ділянку відповідачем за зустрічним позовом не порушенні.

У випадку відсутності власника майна, питання щодо розпорядження цим майном вирішуються територіальними громадами, тобто органами місцевого самоврядування.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Миколаївмолпром» оскаржило його в частині відмови в задоволенні первісного позову, та посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги первісного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що разом з комплексом будівель, що були придбані за договорами купівлі продажу від 08 серпня 2007 року до ТОВ «Миколаївмолпром» перейшло у власність асфальтове покриття, що знаходиться на території комплексу будівель, що використовуються для виробництва молочних продуктів та огорожа, яка відокремлює виробничі потужності ТОВ «Миколаївмолпром» від інших осіб.

Огорожа виборчих потужностей та асфальтове покриття території придбаного комплексу будівель призначені для обслуговування комплексу будівель з виробництва молочних продуктів і пов`язані з будівлями спільним призначенням.

Існування комплексу будівель та здійснення виробництва харчових продуктів не можливе без наявності на сам перед огорожі, що і підтверджує, що огорожа є приналежністю до головної речі, а саме придбаного ТОВ «Миколаївмолпром» та його учасниками комплексу будівель.

Тобто в даному випадку огорожа призначена для обслуговування головної речі, якою є комплекс будівель єдиного майнового комплексу з виробництва харчових продуктів та пов`язана з зазначеним майновим комплексом спільним призначенням.

Так як головним призначенням огорожі є запобігання доступу сторонніх осіб, шкідників на територію виробництва та забезпечення охорони матеріальних цінностей, виробництва, то діяльність заводу, котрий виробляє молочні продукти, неможлива без огорожі.

Виходячи з самої природи огорожі та її безпосереднього призначення, вона належить до об`єктів благоустрою, має захисний характер, та ні в якому разі не виступає об`єктом нерухомого майна.

Огорожа не відповідає головним ознакам нерухомості, а основним її призначенням є допоміжне обслуговування ТОВ «Миколаївмолпром», з метою задоволення базових потреб у експлуатації всіх виробничих потужностей за їх призначенням.

Також слід звернути увагу на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прямо вказували на факт того, що на час будівництва у 1960 році Доманівського сирзаводу, сусіднього об`єкту який собою являє комбікормовий завод взагалі не існувало і побудований він був через десять років після введення в експлуатацію Доманівського сирзаводу.

Підчас розгляду справи було надано документи, які підтверджують придбання комбікормового заводу і в цих документах також відсутні свідчення про перехід права власності на огорожу навколо комбікормового заводу, але це не означає що комбікормовий завод не має жодних прав на огорожу навколо нього.

Це лиш вказує на ряд помилок, яке допустило Бюро технічної інвентаризації при реєстрації об`єктів та документів.

Оскільки виходячи з правової природи приналежності, огорожа, яка має допоміжне значення, слідує за головною річчю.

Теж саме стосується і асфальтового покриття, яке також використовується ТОВ «Миколаївмолпром» у господарській діяльності.

Виходячи з юридичної природи самого поняття «асфальтобетонного покриття», воно належить до об`єктів благоустрою, тобто є типом покриття доріг і тротуарів, а не окремим об`єктом нерухомого майна.

Більш того допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що асфальтове покриття було збудовано під час будівництва заводу, було прокладено по всій території заводу та використовувалось, як використовується зараз для проїзду транспортних засобів.

Тобто асфальтне покриття забезпечує складну систему комунікацій по всій території молокозаводу та служить для обслуговування та найбільш повного і найкращого використання головної речі, а саме комплексу будівель що використовується для виробництва харчових продуктів.

В даному випадку і огорожа і асфальтове покриття виконують допоміжну та обслуговуючу функцію головної речі, комплексу будівель з виробництва молочних продуктів, а тому слідують за головною річчю.

Відповідно з зазначеного випливає, що при переході права власності на головну річ, що в даному випадку являє собою майновий комплекс, і огорожа і асфальтове покриття перейшли до ТОВ «Миколаївмолпром», яке придбало головні виробничі об`єкти.

Огорожа та асфальтове покриття прийняті на баланс ТОВ «Миколаївмолпром» як об`єкти власності, які використовуються у господарській діяльності.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також придбали будівлі у Доманівського сирзаводу, узгодили дане питання з ТОВ «Миколаївмолпром» та визначили, що огорожа та асфальтове покриття належить ТОВ «Миколаївмолпром».

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження, зокрема, окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі.

З зазначеного випливає, що навіть відсутність в договорі вказівки про передачу приналежної речі, не свідчить, що у особи, яка придбала головну річ не виникло права власності на приналежну річ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, та посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги зустрічного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення судом не було взято до уваги, що Постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Так, згідно пункту 6 вказаного вище Переліку, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиральнь, вигрібних як, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків (щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків), не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво.

Отже, можна зробити висновок, що паркан (огорожа) не є капітальною нерухомою будівлею, нерозривно пов`язаною з земельною ділянкою фундаментом, а тому може бути, у разі необхідності, демонтований та перенесений на інше місце.

На момент здійснення робіт на своїй території, саме дії ТОВ «Миколаївмолпром» перешкоджали йому в здійсненні ним його права власності та перешкоджали користуватись належним йому нерухомим майном. А тому і було подано зустрічний позов в даній справі, як один із способів захисту його порушеного права.

Прийняття судом рішення у тому вигляді, у якому воно є на даний момент, не усуває порушення права та не вирішує спірного питання, а лише відсилає до того факту, що фактично, власник паркану є невідомим. Хоча в даному випадку, саме представники ТОВ «Миколаївмолпром» протидіяли його законній діяльності на належній йому території та будівлі.

ТОВ «Миколаївмолпром» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводів апеляційної скарги не визнало та просило в її задоволенні відмовити.

При цьому зауважило, що договір оренди земельної ділянки, на який посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не передбачає можливості здійснення будь-яких будівельних робіт на орендованій земельній ділянці. Договір передбачає тільки обслуговування будівель та споруд, які на орендованій земельній ділянці відсутні. Відповідно навіть будівництво паркану на орендованій земельній ділянці не дозволено без відповідних дозвільних документів

На день слухання справи, відзиву на апеляційні скарги від інших учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом та з матеріалів справи встановлено, що 20 квітня 1995 року за адресою АДРЕСА_2 було зареєстровано комунальне підприємство « Доманівській сирзавод», якому 14 січня 1998 року було видано державний акт на право постійного користування землею площею 2.24 га в межах території Доманівської селищної ради для виробничих потреб.

За договором № 1 про відчуження нерухомого майна від 10 квітня 2000 року у зв`язку з тим, що КП «Доманівській сирзавод» увійшло до складу засновників ТОВ «Торговий дім Доманівський», КП «Доманівській сирзавод» передало, а ТОВ «Торговий дім Доманівський» прийняло наступні приміщення: прохідний пункт, будівлі складу, головний корпус, будівля мойки, будівля під козеїн, будівля котельної (всього шість будівель), як внесок до статутного капіталу (т.1 а.с. 122).

За заявою директора ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» за цим товариством було зареєстровано право власності на вказані шість будівель, що склало 51/100 частки у загальному майні та 15 травня 2000 року на підставі рішення виконкому Доманівської селищної ради було видано свідоцтво про право власності на 51/100 частку комплексу будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , в цілому складаються із шести будівель (т. 1 а.с. 121, 125).

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 вересня 2004 року та від 29 листопада 2006 року власниками комплексу, розташованого по АДРЕСА_2 були Колективне підприємство «Доманівський сирзавод» на 49/100 частки та Товаристов з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Доманівський» на 51/100 частки. До комплексу входили: 1) головний корпус А2, 2) прохідна Д1, 3) адмінбудівля Ж3, 4) склад Є1, 5) будівля під козеїн Л1, 6) будівля мийки М1, 7) будівля О1, 8) будівля Н1, 9) будівля П1, 10) будівля Р1, 11) будівля С1, 12) будівля Т1, 13) будівля У1, 14) будівля Ф1, 15) будівля Ц1, 16) будівля Х1, 17) гараж З1, 18) вбиральня І1, 19) склад Ш1, 20) склад Ю1, 21) сарай Я1, 22) сховище Щ1, 23) навіс Ч1, 24) 1 -споруда, 25) 2-7 огорожа.

Зазначений витяг з реєстру складався для оформлення відчуження 51/100 ідеальних часток вартістю 942 142 грн. Відчужувалося А-2 головний корпус, Д-1 прохідна, Ж-2 адміністративна будівля, Є-1 склад, Л-1 будівля під козеїн, М-1 будівля мийки.

Рішенням виконавчого комітету Доманівського селищної ради Миколаївської області від 7 грудня 2006 року № 120 ТОВ «Торгівельний дім Доманівський» виділено окремою часткою 51/100 частки, що складалася із шести будівель: А-2 головний корпус; Д-1 прохідна; Ж-2 адміністративна будівля; Є-1 склад; Л-1 будівля під козеїн; М-1 будівля мийки та присвоєно адреса АДРЕСА_1 та вирішено на ці будівлі оформити право приватної власності ( т. 1 а.с. 116).

12 грудня 2006 року на підставі цього рішення ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 115).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25 лютого 2008 року у справі № 5/769/07 встановлено, що з 2007 року ТОВ «Торгівельний дом Доманівській» визнано банкрутом та було відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно договору купівлі-продажу від 08 серпня 2007 року боржник ТОВ «Торгівельний дом Доманівській» передало у власність ВАТ «Миколаївмолпром» немайновий комплекс по АДРЕСА_1 «за ціною, що значно нижча за дійсну, що завдає збитки боржникові, оскільки спірне майно не увійшло до ліквідаційної маси, договір надав перевагу лише банку, а також цим створені умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника», у зв`язку з чим цей договір визнано судом недійним (т.1 а.с. 148-150). З цим судовим рішенням погодився й Одеській апеляційний господарський суд, залишаючи постановою від 30 вересня 2008 року без змін рішення суду першої інстанції.

11 лютого 2009 року постановою Вищого господарського суду України зазначені судові рішення попередніх судових інстанцій скасовано і справа в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового об`єкта від 08 серпня 2007 року направлена на новий розгляд.

09 червня 2009 року при новому розгляді господарський суд Миколаївської області відмови в задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «Торгівельний дім Доманівський» про визнання договору від 08 серпня 2007 року недійсним.

Між тим, вже 14 листопада 2008 року за договором купівлі-продажу нежитлового об`єкта ТОВ «Торгівельний дім Доманівський» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_6 передало у власність, а ВАТ «Миколаївмолпром» прийняло у власність комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: головного корпусу кам`яного за планом земельної ділянки, позначеного літ. А2; прохідної кам`яної літ. Д1; адміністративної будівлі кам`яної літ. Ж2; складу кам`яного літ. Є1; будівлі під козеїн кам`яної літ. Л1; мийки кам`яної літ. М-1. Вказаний комплекс належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області 12 грудня 2006 року. Цей комплекс розміщений на земельній ділянці площею 2.0 га Доманівської селищної ради Миколаївської області. Договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сазоновою М.Б. та зареєстровано право власності в державному реєстрі (т. 1 а.с. 155, 157,158).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15 серпня 2012 року № 91 на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради Доманівського району, Миколаївської області, Приватне акціонерне товариство «Миколаївмолпром» є власником комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 , який складається: із головного корпусу А 2, прохідної Д 1, адміністративної будівлі Ж 2, складу Є 1, будівлі під козеїн Л 1 та будівлі мойки М 1.

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав КП Вознесенського МБТІ зареєстровано право власності на комплекс, розташований по АДРЕСА_2 за КП «Доманівський сирзавод» на підставі свідоцтва про право власності від 15 серпня 2012 року, виданого на підставі рішення виконкому Доманівської селищної ради.

Право власності КП «Доманівський сирзавод» на комплекс, розташований по АДРЕСА_2 , підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області 13 червня 2012 року № 61.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20 червня 2013 року КП «Доманівський сир завод» передало у спільну часткову власність по 1/2 частці, кожному, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 комплекс, розташований по АДРЕСА_2 .

Комплекс складається із: гараж-літ. З-1, нежитлова будівля - літ. К-1, нежитлова будівля - літ. Ц-1, нежитлова будівля - літ. У-1, нежитлова будівля -літ. Х-1, нежитлова будівля-літ. Ч-1, склад -літ. Ш-1, нежитлова будівля-літ. Щ-1, нежитлова будівля літ. Ф-1.

Майно належить КП «Доманівський сирзавод» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Доманівської селищної ради від 15 серпня 2012 року.

Комплекс розташований на земельній ділянці площею 2,24 га, кадастровий номер :14:081:0002. На вищевказану земельну ділянку документів, що підтверджують право власності не зареєстровано.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 червня 2013 року приватним нотаріусом Міщенко М.В. зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку комплекса, розташованого в АДРЕСА_2 .

Щодо переходу прав власника до ОСОБА_7

2 грудня 2005 року Миколаївською філією СДП «Укрспец`юст» проведено прилюдні торги по реалізації арештованого майна, що належить КП «Доманівській сирзавод» (смт Доманівка вул. Пастера,31), зокрема, лотом виступало приміщення незакінченого будівництва котельні за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до протоколу цих торгів № 5150139/1421 та акту проведення прилюдних торгів від 20 грудня 2005 року переможцем тих торгів визнано ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 60,61).

Рішенням виконавчого комітету Доманівської селищної ради Миколаївської області від 21 травня 2008 року № 82 вирішено оформити право власності на нежитлову будівлю котельної, розташовану в АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 62).

На підставі цього рішення 25 липня 2008 року ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно за вказаною адресою (т. 1 а.с. 68), а 10 квітня 2019 року рішенням виконавчого комітету Доманівської селищної ради Миколаївської області № 25 змінено адресу нежитлового приміщення з АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 86).

03 липня 2012 року рішенням сесії Доманівської селищної ради № 24 ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянки площею 1497 кв.м в дострокову оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (обслуговування будівлі) із земель сільськогосподарського призначення населеного пункту АДРЕСА_3 в межах території Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області, а рішенням цього ж органу від 04 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою та на підставі цього рішення укладено договір оренди земельною ділянки (кадастровий номер :14:081:0003) від 06 грудня 2012 року між Доманівською селищною радою та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 73,74,75,76-83).

За довідкою відділу у Доманівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08 грудня 2020 року орендована земельна ділянка межує із землями комунальної власності, наданими в оренду ПП «Веселий Роздол» та землями комунальної власності, не наданими у власність або користування (т. 1 а.с. 90).

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звертатися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючим правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у вигляді, визначеному законом або договором.

Стаття 15 ЦК України право вимагає кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, яке не повідомляє загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язано з оформленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Право власності на майно виникає за наявності певних юридичних фактів, які передбачено цивільним законодавством. Це можуть буть-які підстави, які не заборонено законом. У цивільному законі закріплено презумпцію правомірності набуття права власності. Усі підстави набуття права власності поділяються на первісні (право власності у суб`єкта виникає вперше) та похідні способи набуття права власності (зміна власника).

За похідних способів придбання права власності право набувача ґрунтується на праві відчуження такими способами є придбання майна за договором і в порядку спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно. Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Згідно з нормою статті 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Способи захисту цивільних прав та інтересів особи, визначені статтею 16 ЦПК України, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення права особи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншими способами, що встановлені договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивач за первісним позовом стверджує, що разом з комплексом будівель, що були придбані за договорами купівлі-продаж, до ТОВ «Миколаївмолпром» перейшло у власність асфальтове покриття, що знаходиться на території комплексу будівель, що використовуються для виробництва молочних продуктів та огорожа, яка відокремлює виробничі потужності ТОВ «Миколаївмолпром» від інших осіб та призначені для обслуговування комплексу будівель з виробництва молочних продуктів і пов`язані з будівлями спільним призначенням.

Позивач за зустрічним позовом ( відповідач за первісним) ОСОБА_1 стверджує, що він є користувачем земельної ділянки та власником нерухомого майна на ній. Його земельна ділянка покрита асфальтовим покриттям та через неї проходить кам`яна огорожа, яку він має намір знести, проте працівники ТОВ «Миколаївмолпром» йому перешкоджають, у зв`язку з чим просив усунути перешкоди у користуванні його майном шляхом виконання ТОВ «Миколаївмолпром» демонтажу частини огорожі, що розташована на його земельній ділянці.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, дійшов висновку, що сторони первісного та зустрічного позову не довели належними та допустимими доказами про наявність порушеного права, яке підлягає захисту судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у разі його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим чи, навпаки, як це має місце при використанні презумпції, - існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, ураховуючи наведене, можна виділити такі

ознаки нерухомої речі:

1) ці об`єкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно

пов`язані з землею, тобто вони не можуть існувати без землі;

2) переміщення зазначених об`єктів є неможливим без їх

знецінення та зміни їх призначення;

Вказані ознаки є основними і їх розглядати необхідно у

сукупності.

Як встановлено матеріалами справи спірна кам`яна огорожа відповідає зазначеним ознакам та віднесена до нерухомого майна попереднім власником, що підтверджується витягами з реєстру прав власності станом на 17 вересня 2004 року, 29 листопада 2006 року ( 2-7 огорожа) та належала на праві власності КП «Доманівський сирзавод» за адресою: АДРЕСА_2 , та слугувала огорожею території, на якій були розташовані комплекс будівель та споруд, що належали цьому підприємству та з 10 квітня 2000 року до комплексу цих будівель та споруд входило шість будівель і споруд, що були передані за договором про відчуження нерухомого майна до уставного фонду ТОВ «Торговий дім Доманівський». Відповідно до плану районного архітектора Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 03 жовтня 2007 року до комплексу цих споруд входило й приміщення незакінченого будівництвом котельні за адресою: АДРЕСА_2 та, яке придбав з прилюдних торгів 20 грудня 2005 року ОСОБА_1 та в подальшому переобладнав його під майстерню для сільхозтехніки (т.1 а.с. 72). Частину будівель цього комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , що належали КП Доманівській сирзавод», придбали за договором купівлі-продажу від 20 червня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач ТОВ «Миколаївмолпром» за договором купівлі-продажу від 14 листопада 2008 року нежитлового об`єкта ТОВ «Торгівельний дім Доманівський» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_6 передало у власність, а ВАТ «Миколаївмолпром» прийняло у власність комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: головного корпусу кам`яного за планом земельної ділянки, позначеного літ. А2; прохідної кам`яної літ. Д1; адміністративної будівлі кам`яної літ. Ж2; складу кам`яного літ. Є1; будівлі під козеїн кам`яної літ. Л1; мийки кам`яної літ. М-1.

З огляду на наведене, суд першої інстанцій дійшов правильних висновків, що спірна огорожа є нерухомим майном, яке не переходило у власність ТОВ «Миколаївмолпром» за договором купівлі-продажу від 14 листопада 2008 року, а тому позивач не є власником цього майна.

В законодавчих актах відсутнє визначення асфальтобетонного

покриття, міститься воно лише в Інструкції із складання звітності

за формою № 1-ДГ "Звіт про наявність автомобільних доріг

загального користування та їх благоустрій", затвердженої наказом

Державної служби автомобільних доріг від 19 липня 2006 року № 284

(зареєстрованим в Міністерстві юстиції 03 серпня 2006

року за № 930/12804 та діяла на час укладення договору купівлі-продажу від 14 листопада 2008 року) (далі - Інструкція).

Так, Інструкції розглядає асфальтобетонне покриття як одне із типів дорожнього покриття. А саме, асфальтобетонне покриття - це удосконалене покриття капітального типу, яке збудовано з ущільнених асфальтобетонних сумішей (гарячих, теплих) (розділ 4 Інструкції).

Слід зазначити, що аналіз нормативно-правових актів різної юридичної сили свідчить, що асфальтобетонне покриття використовується як складова об`єктів, які мають різне функціональне призначення, зокрема - як складова дорожнього покриття, тротуару, тощо. Так, за Законом України "Про автомобільні дороги" ( в редакції на час укладення договору купівлі-продажу від 14 листопада 2008 року) дорожнє покриття - це укріплені верхні шари дороги, що сприймають навантаження від транспортних засобів (стаття 1).

Тобто, асфальтобетонне покриття - це верхній шар землі з твердим покриттям, яке впливає на довговічність, зокрема, дороги.

Отже, виходячи з юридичної природи асфальтобетонного покриття, та виходячи з ознак нерухомого майна, воно не є нерухомим майном.

В первісній позовній заяві ТОВ «Миколаївмолпром» стверджує, що разом з придбаним комплексом будівель 14 листопада 2008 року до нього перейшло право власності на асфальтове покриття, що знаходиться на території, прилеглої до комплексу будівель.

Первісний позивач стверджує, що асфальтове покриття було збудовано під час будівництва КП «Доманівський сирзавод», було прокладено по всій території заводу та використовувалось, як використовується зараз для проїзду транспортних засобів.

Дане асфальтове покриття будувалось в кругову, основне призначення якого полягає в забезпеченні вільного та безперебійного руху молоковозів та інших транспортних засобів по території заводу.

Оскільки асфальтове покриття, це верхній шар землі, то у даній ситуації суд першої інстанції правильно виходив з того, кому на час виникнення спірних правовідносин належить земельна ділянка, що входила, до складу території КП «Доманівський сирзавод», в яких розмірах, оскільки як встановлено комплекс нерухомого майна КП «Доманівський сирзавод» було розпродано під час процедури банкрутства. Як встановлено, ТОВ «Миколаївмолпром» набув право власності на шість нежитлових споруд, що належали ТОВ «Торговий дім Доманівський», що розміщені на земельній ділянці площею 2.0 га Доманівської селищної ради Миколаївської області, тобто це земельна ділянка, що розташована під цим нерухомим майном. Проте, які розміри має земельна ділянка прилеглої території до цього нерухомого майна, що покрита асфальтовим покриттям та яку використовує ТОВ «Миколаївмолпром», відповідних доказів на підтвердження цих обставин суду першої інстанції не надано. Відповідач за первісним позовом стверджував, що пошкодження асфальтового покриття відбувалося на земельній ділянки, яка передана йому в 2012 році в оренду Доманівською селищної радою загальною площею 0.1497 га, у тому числі 0.0415 га під забудовою, 0.1082 га під проїздами та проходами у зв`язку з тим, що він придбав на торгах приміщення котельної, що належало КП «Доманівський сирзавод».

Також як встановлено колишньою територією КП «Доманівський сирзавод» користуються також інші власники, що придбали нерухоме майно внаслідок процедури ліквідації зазначеного підприємства.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що ТОВ «Миколаївмолпром» відповідно до статті 186 ЦК України з придбанням прав власності на шість будівель від ТОВ «Торгівельний дім Доманівський», до позивача перейшло право власності на огорожу і асфальтове покриття прилеглої території, як речі призначені для обслуговування іншої (головної) речі (комплексу будівель) і пов`язані спільним призначенням (для виробництва молочних продуктів), оскільки позивачем за первісним позовом не доведено, що огорожа та асфальтове покриття території перейшло за договором купівлі-продажу саме до шести будівель, які були передані за цим договором. Наданими доказами сторін не доведено розмір цієї огорожі, її місце розташування щодо переданих шести об`єктів нерухомості, розмір прилеглої території, що покрита асфальтовим покриття, її місце розташування.

Як стверджує представник позивача за первісним позовом на вказаній території розташовані й інші капітальні споруди, що перейшли від К П «Доманівській сирзавод» до інших власників, які також користуються й огорожею та асфальтованою територією, проте будь яких належних доказів хто із власників та якою частиною огорожі та асфальтовою територією користується та на яких підставах суду не надано.

Той факт, що ТОВ «Миколаївмолпром» поставило на свій балансовий облік як основні засоби зазначені кам`яну огорожу та асфальтове покриття не змінює тих обставин про недоведеність приналежності цих об`єктів до комплексу нежитлових будівель, що використовуються ТОВ «Миколаївмолпром».

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за встановлених обставин та наданих доказів ТОВ «Миколаївмолпром» як власника нежитлових приміщень, що перейшли за договором купівлі-продажу від попереднього власника ТОВ «Торгівельний дім Доманівський», не доведено порушення його прав власності, а відтак правильно відмовив в задоволенні первісного позову.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з відмовою в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 з огляду на те, що при вирішенні спору встановлено, що ТОВ «Миколаївмолпром» не є власником кам`яної огорожі, а тому на нього не може бути покладено обов`язок щодо демонтажу цієї огорожі. Крім цього, ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами, що зазначена кам`яна огорожа встановлена на земельній ділянці, що перебуває в його користуванні за договором оренди від 06 грудня 2012 року, та порушує його права як землекористувача. В наданому ОСОБА_1 договорі оренди не зазначено, що на земельній ділянці, що передається в оренду, наявна кам`яна огорожа. Цей договір містить, зокрема, пункт 3, де зазначено, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна будівлі та споруди, проте які саме не зазначено. В цьому ж договорі зазначено, що земельна ділянка передається для обслуговування будівель та споруд.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність порушення ТОВ «Миколаївмолпром» прав ОСОБА_1 як землекористувача орендованої земельної ділянки, а тому правильно відмовив в задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляційних скарг правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до незгоди заявників з оцінкою наданих сторонами доказів, з якою погоджується й суд апеляційної інстанції.

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційні скарги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України скасуванню не підлягає.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційних скарг відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» і ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 12 квітня 2023 року.