Ухвала

Іменем України

03 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 639/2548/22

провадження № 61-8730ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвал Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року про повернення апеляційної скарги в справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ :

У 2022 році КП «Харківські теплові мережі» звернулося в суд із позовом про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов, у прийнятті якого Жовтневий районний суд м. Харкова ухвалою від 20 жовтня 2022 року відмовив.

Жовтневий районний суд м. Харкова рішенням від 21 жовтня 2022 року позов КП «Харківські теплові мережі» задовольнив.

Не погоджуючись із ухвалою та рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Харківський апеляційний суд ухвалами від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу залишив без руху для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу в розмірі 496,2 грн та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 3721,5 грн.

Харківський апеляційний суд ухвалами від 13 лютого 2023 року апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2022 року та на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2022 року повернув.

Ухвали мотивовані тим, що Харківський апеляційний суд ухвалами від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу на ухвалу та рішення суду залишив без руху з наданням десятиденного строку з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення вказані копії ухвал ОСОБА_1 отримала 23 грудня 2022 року, проте у зазначений судом строк вимоги ухвали не виконала, недоліки скарги не усунула. Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений судом строк не виконала вимоги ухвал про залишення апеляційної скарги без руху, тому на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

09 червня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2023 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 червня 2023 року, якою касаційну скаргу залишено без руху, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та докази на підтвердження факту отримання оскаржених ухвал 20 травня 2023 року.

Аналіз клопотання та доданих до нього доказів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, тому на підставі статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що «суддя апеляційного суду залишила апеляційну скаргу без руху та забажала в ухвалі від 22 листопада 2022 року від апелянта сплати судового збору в розмірі 3721,5 грн та ще в одній ухвалі від 22 листопада 2022 року 496,2 грн за подання апеляційної скарги у справі з категорією «захист прав споживачів», в якій апелянт звільнений від сплати судового збору. Після чого колегія суддів протиправно повернула апеляційну скаргу та не врахувала роз'яснення з листа ВССУ від 09 серпня 2017 року».

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Оскільки у встановлений судом строк особа, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, не виконала вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Посилання в касаційній скарзі на те, що справа відноситься до категорії про захист прав споживачів, а тому ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, не беруться до уваги, оскільки відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. ОСОБА_1 у цій справі є відповідачем, крім цього предметом позову є стягнення з неї заборгованості за послуги з теплопостачання, а тому підстави для звільнення її від сплати судового збору відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням викладеного підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвал Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвал Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року про повернення апеляційної скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук