справа № 166/123/23
провадження № 2/166/40/23
РІШЕННЯ

іменем України

04 травня 2023 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М.,

за участю секретаря Заєць Н.П.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

установив:

Адвокат Колєснік Б.В. в інтересах ОСОБА_3 24 січня 2023 року звернувсядо суду із позовною заявою, в якій зазначив, що батьками позивачки є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

При цьому ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, яка повністю її забезпечує та матеріально допомагає, оскільки позивачка на даний час навчається на денній формі у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, в силу чого не працює та власних доходів не має. Навчання хоча і є безоплатним, однак позивачка при цьому стипендії не отримує. Водночас остання завжди потребує матеріальної допомоги на витрати, пов`язані з навчанням, а саме: оплата за проживання у гуртожитку, оплата за електроенергію, житлово- комунальні послуги, придбання квитків для проїзду як в межах міста, де вона навчається, так і міжміських при поверненні додому на вихідні та канікули, придбання продуктів харчування, засобів гігієни та навчального приладдя. Батько ж позивачки наразі аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, окрім брата позивачки, непрацездатних батьків він не має, є платоспроможною, працездатною та фізично здоровою особою, а також таким, що має всі можливості для отримання стабільного і достатнього доходу для забезпечення належного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання, однак жодної допомоги не надає, хоча зобов`язаний таку надавати.

Просить стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до закінчення навчання або до досягнення віку двадцяти трьох років.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, судове засідання призначено на 28 лютого 2023 року.

Ухвалою від 28.02.2023 відкладено судове засідання на 30 березня 2023 року та продовжено відповідачеві строк для подання відзиву.

На адресу Ратнівського районного суду Волинської області 21 березня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Відзив мотивує тим, що матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження того, що позивачка не отримує стипендії або інших доходів, а долучені до позовної заяви дублікати чеків про оплату комунальних послуг та за проживання в гуртожитку не мають доказового значення для даного спору, оскільки платежі проводились за 2021-2022 роки, а позовну заяву було подано 24 січня 2023 року. Крім того вважає, що позивачка ввела суд в оману щодо місця свого проживання, оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження того, що ОСОБА_3 проживає в тому чи іншому гуртожитку, натомість до позовної заяви додано довідку, згідно з якою вона з 2012 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Також вказав, що на даний час він є безробітним, пенсії, соціальної допомоги, сторонніх доходів не отримує, перебуває у скрутному матеріальному становищі, у зв`язку з чим не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці. Просить в позові відмовити, а судові витрати покласти на позивачку.

Представник позивача 27 березня 2023 року подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що твередження відповідача про відсутність доходу, можливості працевлаштуватися є неспроможними, оскільки він навіть не звертався до місцевого центру зайнятості у її пошуках. Доводи позивачки про неотримання нею стипендії не впливають на обов`язок батька утримувати дочку, яка навчається. Заявлений розмір аліментів вважає обгрунтованим, з огляду на постійний ріст цін у державі, що є загальновідомим фактом. Просить позов задовольнити, стягнути судові витрати на правову допомогу.

За клопотанням представника позивача, поданому у відповіді на відзив, судом витребувано у АТ КБ "Приватбанк" відомості про рух коштів за рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідач 04 квітня 2023 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив, яке мотивує безпідставним перекладенням на нього обов`язку із доведення обставин неотримання позивачкою стипендії та інших доходів. Сумнівним є, на його думку, навчання позивачки на денній формі в університеті в м.Київ без реєстрації у гуртожитку та проживання в смт. Ратне. Додані до позову квитанції про оплату витрат за проживання в гуртожитку, електроенергію свідчать про здійснення таких виплат у 2021-2022 роках, проте даних про періоди, за які здійснюється оплата, а також про тарифи матеріали позову не містять, відтак не мають доказового значення для даного спору. Крім цього, вказав, що він не отримує будь-яких пенсій, допомог, ніде не працює. У його сім`ї працює лише дружина, яка отримує мінімальну заробітну плату. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивачки у поданій заяві просив справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що через незадовільний стан здоров`я (хвороба очей) він не може фізично й інтелектуально працювати. Однак вказав, що впродовж більше десяти років встановити діагноз йому не можуть, лікарського заключення про заборону чи обмеження фізичної чи розумової праці відсутнє. У липні 2022 року звільнився із роботи за угодою сторін, мотивуючи неможливістю подальшого виконання трудових функцій через стан здоров`я. Вказав, що проживає із дружиною та двома її дітьми, є платником аліментів на утримання сина ОСОБА_5 - рідного брата позивачки, однак має заборгованість зі сплати аліментів.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Вказав, що позивачкою не доведено існування реальної потреби в утриманні її відповідачем, зокрема відсутність у неї доходів, проживання у гуртожитку за місцем навчання та понесення витрат на таке проживання. Крім цього, таке утримання відповідач надавати неспроможний через незадовільний матеріальний стан, враховуючи його непрацевлаштованість за станом здоров`я. Просить у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення відповідача і його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Судом установлено, підтверджується копією свідоцтва про народження, що ОСОБА_1 є батьком позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою №016/22 від 17.01.2023 ОСОБА_3 є студенткою другого курсу денної форми навчання Київського національного університету України імені Тараса Шевченка з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025 року.

За умовами договору №89ФП від 30.07.2021 ОСОБА_1 навчається у вказаному вище навчальному закладі за рахунок видатків державного або місцевого бюджету. Згідно із довідкою про доходи для студентів від 13.04.2023 №6769 (а.с.82) за період із вересня 2021 року по березень 2023 року вона стипендії не отримувала.

З огляду на щоденну потребу людини в харчуванні, одязі, взутті, засобах гігієни, такі обставини доказуванню не підлягають. Крім цього, позивачка, як студентка, з метою навчання потребує найнеобхідніших канцелярського приладдя й навчальної літератури.

Як вбачається із довідки №25, виданої дирекцією студмістечка КНУ імені Тараса Шевченка, ОСОБА_3 дійсно проживає у грутрожитку АДРЕСА_2 з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року й оплачує комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, опалення, газ). На підтвердження таких витрат позивачка надала чеки АТ «Приватбанк» (а.с.16-21) про відшкодування 31 серпня 2021 року 300 грн плати за електроенергію («період 09.21 02.22») та 2960 грн за проживання в гуртожитку (а.с.16, 17); 04 січня 2022 року - 3000 грн за проживання в гуртожитку (а.с.18); 30 червня 2022 року - 300 грн плати за електроенергію («період 06.22 08.22») та 4500 грн за проживання в гуртожитку (а.с.19, 20); 30 грудня 2022 року 4500 грн плати за проживання в гуртожитку (а.с.21).

Вказаними вище доказами доводяться твердження позивачки про проживання у гуртожитку за місцем навчання та понесення витрат на проживання. Із цим міркувань безпідставними є доводи відповідача про протилежне, зокрема з огляду на відсутність рішення комісії про надання ліжко-місця в гуртожитку, фактичну реєстрацію місця проживання у смт. Ратне. Так, відповідно до п.3.12 Положення про поселення, переселення та виселення у студентських гуртожитках КНУ імені Тараса Шевченка, реєстрація місця проживання мешканців гуртожитку здійснюється відповідно до чинного законодавства України, в разі відсутності потреби в реєстрації мешканець здійснює письмову відмову.

Оскільки навчаючись на денній формі й не отримуючи стипендію, вона на даний час не спроможна себе забезпечити, тому саме на батьків покладається такий обов`язок.

Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку сторін, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини.

Судом установлено, що відповідач є особою працездатного віку, із попереднього місця роботи звільнився за угодою сторін, обгрунтовуючи у судовому засіданні таке рішення незадовільним станом здоров`я. Проте всупереч ст.81 ЦПК України будь-яких доказів, зокрема медичних документів, на підтвердження заборони зайняття фізичною чи розумовою працею ОСОБА_1 не надав. Згідно із довідкою із Ковельської філії Волинського обласного центру зайнятості від 09.03.2023 (а.с.48) ОСОБА_1 на обліку як безробітний не перебував, що свідчить про незвернення останнього до уповноваженого органу з метою працевлаштування. Відповідач створив нову сім`ю, проживає із новою дружиною ОСОБА_6 та її двома дітьми від попереднього шлюбу. Показання ОСОБА_6 , як свідка, про неможливість відповідача працювати за станом здоров`я не є належними доказами на підтвердження такої обставини, у тому числі й з огляду на її зацікавленість у результатах розгляду справи. Більш того, утримання дітей дружини, батьком яких він не є, - це право ОСОБА_7 , а утримання власної дитини на період її навчання передбачений ст.199 СК України обов`язок.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи стягнення з 24 січня 2023 року, тобто дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Представник позивачки просив стягнути із відповідача понесені ОСОБА_3 витрати на правову допомогу.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 11.01.2023, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Колєсніком Б.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1014 від 16.03.2018 та ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 1 про надання правової допомоги від 23.01.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано правову допомогу на загальну суму 2300 грн; прибутковий касовий ордер № 122 від 23.01.2023 та квитанцію до нього, відповідно до якого адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2300 грн; акт № 2 про надання правової допомоги від 27.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано правову допомогу на загальну суму 1200 грн; прибутковий касовий ордер № 128 від 27.03.2023 та квитанцію до нього, відповідно до якого адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1200 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою через її неспівмірність з наданням послуг.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги клопотання відповідача та його представника про зменшення витрат на правничу допомогу, зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка розглядалась в спрощеному позовному провадженні, витрачений представником позивача час на виконання ним відповідних робіт щодо складання позовної заяви та відповіді на відзив, збирання доказової бази, а також результат розгляду справи - часткове задоволення позовних вимог. Відтак суд, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов исновку, що справедливим та виваженим буде стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Крім того, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 141, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, ст.ст.199, 200, 201 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь повнолітньої дочки, яка продовжує начання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти врозмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 24 січня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп та в користь ОСОБА_3 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційних скарг у 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного рішення - 08 травня 2023 року.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун