Справа № 524/7586/22
провадження 2/527/336/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2023 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання -Кривченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та уточненим позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 03 липня 2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.09.2022 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. 25.11.2022 року Глобинським районним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина. Зазначила, що вона любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним, вона має соціальні гарантії, пов`язані з материнством. Дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах. Позивачка постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, вихованням, має з сином психологічний контакт та прив`язаність один до одного. Додала, що відповідач декілька разів висловлювався з погрозами про те, що забере дитину до себе, поведінка відповідача до членів сім`ї характеризується грубістю, відповідач емоційно не врівноважений та схильний до образ і психологічного тиску, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховання, піклування та матеріального забезпечення, та зазначила, що не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо спільної дитини в разі виникнення такої потреби. Враховуючи викладене, просила визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом з нею.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, в разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №479, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14).
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.09.2022 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджено копією судового рішення(а.с. 16-18).

Відповідно до судового наказу Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2022 у справі № 527/3103/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19).

З копій довідки про реєстрацію місця проживання особи №17505 від 18.07.2020 року та №30433 від 11.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6,15).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1570 від 10.08.2023 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі-СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Отже питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовано у постанові Верховного Суду від 04.04.2018р. у справі №756/2109/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Суд критично оцінює посилання позивачки на емоційну не врівноваженість, схильність до образ та психологічного тиску відповідача та не приймає їх до уваги, оскільки жодного належного і допустимого доказу на підтвердження цих обставин суду надано не було.

При розгляді спору щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

З урахуванням вищевикладених обставин судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із матір`ю. Позивачка не створює перешкод в спілкуванні відповідача з дитиною.

Таким чином, суд дійшов до висновку, про задоволення уточненого позову, що не буде суперечити інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 13, 76-81, 89, 141, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 29 ЦК України, ст.ст. 7, 141, 160, 161 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов-задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. А. Мицик