Справа № 0603/6246/18 Провадження № 4-с/0274/7/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

10.08.23 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за скаргою боржникаОСОБА_1
на дії начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомисрькому районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Желеєзної Тетяни Сергіївни,
стягувач:ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з скаргою, у якій просить визнати дії начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомисрькому районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Виконавець Желєзна Т.С.) щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.02.2023 р. у виконавчому провадження № 58284664 неправомірними та зобов`язати усунути порушення.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 сплачував аліменти, виходячи зі своїх доходів, проте у розмірі, не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте Виконавець ОСОБА_3 неправомірно нарахувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 73 774,47 грн.

Виконавець ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що нею було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_1 з урахуванням наявних у матеріалах виконавчого провадження квитанцій про періодичну сплату аліментів та середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки за відповідями на її запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України ОСОБА_1 платником податків в органах державної податкової служби не перебуває, пенсії не отримує та не працює.

ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою та безпідставною, Виконавцем ОСОБА_3 правомірно здійснено оспорюваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в порядку частини другої статті 195 Сімейного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований.

Судом з`ясовано, що на виконанні у Виконавця ОСОБА_3 перебуває виконавчий лист № 274/6246/18 від 01.02.2019 р., виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 15.11.2018 р. і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавче провадження № 58284664 що випливає з матеріалів справи (а. с. 8 10, 13 14, 15 16, 21 22 та інших).

16.02.2023 р. Виконавцем ОСОБА_3 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадження № 58284664 щодо боржника ОСОБА_1 станом на 16.02.2023 р., відповідно до якого сукупний розмір заборгованості за період з листопада 2018 р. по січень 2023 р. становить 73 774,47 грн. (а. с. 11 12).

З цього розрахунку та відзиву Виконавця ОСОБА_3 випливає, що розрахунок було здійснено урахуванням наявних у матеріалах виконавчого провадження квитанцій про періодичну сплату аліментів та середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості.

З відзиву Виконавця ОСОБА_3 також випливає, що, здійснюючи розрахунок з урахуванням середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості, Виконавець ОСОБА_3 зважала на відповіді на її запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, за якими ОСОБА_1 платником податків в органах державної податкової служби не перебуває, пенсії не отримує та не працює.

ОСОБА_1 не подано достовірних доказів, які б вказували, що на час виникнення заборгованості за аліментами, тобто у період з листопада 2018 р. по січень 2023 р., він працював.

Суд не приймає до уваги дві довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_6 (а. с. 28, 93), з яких вбачається, що ОСОБА_1 працював у цього підприємця у вересні листопаді 2022 р., та йому було нараховано заробітну плату за вересень 2022 р. 2 818,64 грн., за жовтень та листопад 2023 р. по 3 350,00 грн., оскільки вони викликають сумнів у достовірності наведеної в них інформації, так як:

зі змісту відзиву Виконавця ОСОБА_3 вбачається, що з відповідей на її запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, випливає, що ОСОБА_1 платником податків в органах державної податкової служби не перебуває, пенсії не отримує та не працює;

розмір заробітної плати, нарахований фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 за вересні листопаді 2022 р. ОСОБА_1 , суперечить статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", якою установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 6 500,00 грн., з 1 жовтня 6 700,00 грн.

При цьому Суд наголошує, що у судовому засіданні 02.06.2023 р. представнику ОСОБА_1 було запропоновано подати додаткові докази на підтвердження достовірності довідки, яка міститься на аркуші справі 28 (через неякісну копію встановити дату довідки неможливо), зокрема, про те, що з сум, наведених у довідці, було сплачено передбачені законодавством України обов`язкові платежі, проте таких доказів представник ОСОБА_1 не подав.

Також Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не подано доказів, що він повідомляв Виконавця ОСОБА_3 до складення останню оспорюваного розрахунку ро своє начебто працевлаштування у вересні листопаді 2022 р. у фізичної особи підприємця ОСОБА_6 .

За таких обставин Суд вважає, що Виконавець ОСОБА_3 , визначаючи заборгованість за аліментами ОСОБА_1 за період з листопада 2018 р. по січень 2023 р., правильно виходила з того, що ОСОБА_1 у цей період не працював.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Таким чином Виконавець ОСОБА_3 , визначаючи заборгованість за аліментами ОСОБА_1 за період з листопада 2018 р. по січень 2023 р., виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, діяла правомірно, як це передбачено наведеною у попередньому абзаці нормою Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що у задоволені скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статями 258 261, 447 453 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Корбут

Повна ухвала складена 15.08.2023 р.