Ухвала

30 березня 2023 року

м. Київ

справа № 761/7459/21

провадження № 61-3646ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глушко Марта Сергіївна, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 квітня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2023 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глушко М. С., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 квітня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року, повний текст якої складено 17 лютого 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 квітня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2019 року

у справі № 910/13731/18, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19), у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 128/639/17 (провадження № 61-45112св18), від 27 березня 2019 року у справі № 755/5751/17

(провадження № 61-34730св18), від 3 квітня 2019 року у справі № 591/4552/17 (провадження № 61-46099св18), від 16 квітня 2019 року у справі № 916/144/17, від 3 лютого 2021 року у справі № 161/1388/17 (провадження № 61-37741св18), від 10 березня 2021 року у справі № 643/11542/15-ц

(провадження № 61-26св18), від 25 березня 2021 року у справі № 712/8836/18 (провадження № 61-19728св19), від 19 листопада 2019 року

у справі № 924/1014/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 127/8772/17-ц (провадження № 61-26117св18), від 22 червня 2020 року

у справі № 177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19), від 24 квітня 2020 року у справі № 522/25151/14-ц (провадження № 61-101св19),

від 10 березня 2021 року у справі № 201/8412/18 (провадження № 61-803св20), від 30 липня 2020 року у справі № 670/23/18 (провадження № 61-1621св19), від 3 липня 2019 року у справі № 639/4836/17-ц (провадження № 61-4612св19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови саме Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, у чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

Тому посилання заявника на незастосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях ухвали Верховного Суду від 5 жовтня 2020 року у справі № 756/10959/15-ц

(провадження № 61-14291ск20) касаційним судом не приймаються.

Крім того, підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає те, що суди не дослідили зібрані у справі докази

(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глушко Марта Сергіївна, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 квітня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 9 лютого 2023 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 761/7459/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук