печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича (далі - третя особа, Приватний нотаріус Чмирук О.В.), в якому просить: скасувати рішення Приватного нотаріуса (державного реєстратора) Чмирука О.В., індексний № 57601837 від 13.04.2021 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати вказану квартиру у ОСОБА_3 на користь законного власника - ОСОБА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26.02.2019 року позивач уклав з відповідачем договір позики грошей, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаренко О.С. (далі - Приватний нотаріус Козаренко О.С.), за реєстровим № 175.

За умовами цього договору позивач позичив у борг у відповідача 3 086 100,00 грн., які зобов`язався повернути до 26.08.2020 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за цим договором позики сторони уклали договір іпотеки від 26.02.2019 року, посвідчений Приватним нотаріусом Козаренко О.С., за реєстровим № 176, за умовами якого позивач передав відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності позивачу.

Позивач повертав відповідачу борг за договором позики частинами; всього було повернуто 22 900,00 доларів США, що еквівалентно 642 574,00 грн. за курсом Національного банку України.

15.04.2021 року позивач дізнався, що квартира, що є предметом вказаного договору іпотеки, переоформлена 13.04.2021 року на відповідача шляхом прийняття державним реєстратором Чмируком О.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 57601837 від 13.04.2021 року.

На підтвердження безспірності заборгованості відповідач надав державному реєстратору ОСОБА_5 : вимогу про усунення порушення та повернення заборгованості від 29.01.2021 року, з якої не вбачається наявність розрахунку заборгованості, врахування сплаченої суми, а суму загальної заборгованості зазначено набагато більшу - 3 827 586,00 грн., ніж сума, отримана в борг за договором позики; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 29.01.2021 року, з якого вбачається, що це відправлення було отримано не позивачем, а іншою особою; довідку про суму боргу від 06.04.2021 року за підписом ОСОБА_3 , за якою станом на 06.04.2021 року існує заборгованість за договором позики в розмірі 3 827 586,00 грн.

Звіт про оцінку майна від 09.03.2021 року, виконаний ФОП ОСОБА_6 (далі - ФОП ОСОБА_6 ), який зазначений в копії Інформації з Державного реєстру від 22.04.2021 року, не може бути законною підставою для переоформлення майна.

22.04.2021 року позивач звернуся до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем та нотаріусом; 23.04.2021 року позивач отримав Витяг про внесення інформації за його заявою від 22.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивач вважає, що право власності на належну йому квартиру зареєстровано за відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 321, 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Чмирука О.В., про скасування рішення державного реєстратора та витребування майна та призначено підготовче засідання у справі на 08.07.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року заяву позивача про забезпечення позову у даній справі задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження. В іншій частині заяви - відмовлено.

01.07.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив обґрунтований тим, що 26.02.2019 року між сторонами укладено договір позики грошей, посвідчений Приватним нотаріусом Козаренко О.С., за умовами якого позивач отримав від відповідача в позику грошові кошти в розмірі 3 086 100,00 грн., що за офіційним курсом становило 114 300,00 доларів США строком до 26.08.2020 року. На забезпечення виконання зобов`язаннь за цим договором позики сторони уклали договір іпотеки від 26.02.2019 року, посвідчений Приватним нотаріусом Козаренко О.С., за реєстровим № 176, за умовами якого позивач передав відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності позивачу. Позивач не виконав своїх зобов`язань за основним договором, тому відповідач шляхом позасудового врегулювання спору звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки. Згідно з п.п. 2.2, 2.3 договору іпотеки у випадку, якщо сума отриманої позики чи її частина не буде повернута у встановлений договором термін, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку, одним із наступних способів задоволення своїх вимог, а саме: перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за основним договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з дотриманням вимог ст.ст. 36, 38 Закону України «Про іпотеку», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127. Відповідач надав Приватному нотаріусу Чмируку О.В. засвідчену копію письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю, оригінал повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, опис вкладення в цінний лист та квитанцію про відправлення рекомендованого поштового листа. Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення позивач його отримав 03.02.2021 року. Виконавчий напис нотаріусом не вчинявся. Доказів виконання зобов`язань за договором позики позивачем не надано. Крім того, відповідач поніс витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 27 000,00 грн., які відповідач просить стягнути з позивача.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2021 року оголошено у підготовчому засіданні перерву до 01.09.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів у даній справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року відкладено підготовче засідання до 08.12.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року відкладено підготовче засідання на 01.02.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року відкладено підготовче засідання до 08.04.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2022 року відкладено підготовче засідання до 08.08.2022 року.

22.04.2022 року до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, у якій, крім заявлених вимог, позивач просить припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 . У цій заяві позивач зазначає, що процедура переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя є незаконною у зв`язку з ненаправленням іпотекодавцю попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, що суперечить п. 2.3.1 договору іпотеки та ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Також, сторонами не встановлено порядок визначення вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2022 року відкладено підготовче засідання на 10.11.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року відкладено підготовче засідання на 27.02.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (про зміну предмету позову) в даній цивільній справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 15.05.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року оголошено перерву у даній справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 26.02.2019 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики грошей, посвідчений Приватним нотаріусом Козаренко О.С., зареєстрований в реєстрі за № 175.

Згідно з п. 1 цього договору позики позикодавець позичив, а позичальник взяв у борг гроші в сумі 3 086 100,00 грн., що за комерційним курсом на дату укладення цього договору становило 114 300,00 доларів США.

Відповідно до п. 2 вказаного договору позики позичальник зобов`язався повернути позику до 26.08.2020 року позикодавцю включно, без нарахування відсотків. Сторони домовились, що повернення суми може бути здійснено готівкою або шляхом перерахування суми позики у безготівковій формі на рахунок позикодавця за курсом продажу долара США на день перерахування коштів. Якщо повернення суми позики відбуватиметься у готівковій формі, позикодавець зобов`язується після часткового або повного виконання позичальником зобов`язання за цим договором передати відповідні розписки про отримання коштів або проставлення відповідних відміток на примірнику позичальника договору позики грошей.

Згідно з п. 5 зазначеного договору позики позика вважається повернутою в момент передання позикодавцю всієї суми позики готівкою або у безготівковій формі, що має бути підтверджено заявою, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики 26.02.2019 року між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Козаренко О.С., зареєстрований в реєстрі за № 176, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.12.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сич І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1192.

Відповідно до п. 2.1 договору іпотеки зобов`язання, забезпечене іпотекою, вважається виконаним, якщо сума позики повернута повністю, витрати та можливі штрафні санкції, а також будь-які інші платежі, пов`язані з виконанням (в тому числі примусовим) зобов`язань за основним договором, відшкодовані у повному обсязі.

За п. 2.2 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у разі: 2.2.1. якщо сума отриманої позики чи її частина не була повернута у встановлені основним договором терміни; 2.2.2. невиконання (несвоєчасного або неналежного виконання) іпотекодавцем та/або боржником будь-яких зобов`язань за основним договором та/або за цим договором.

Згідно з п. 2.3 договору іпотеки у випадках, передбачених п. 2.2 цього договору, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку одним із наступних способів задоволення своїх вимог, про що іпотекодержатель сповіщає іпотекодавця шляхом надіслання останньому повідомлення: про перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за основним договором, або про продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому законом, для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити для цього всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

Відповідно до п. 2.3.1 договору іпотеки при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя відбувається після спливу 30-денного строку з моменту надіслання на адресу іпотекодавця зазначеної в цьому договорі письмової вимоги про усунення порушень основного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання зазначеної вимоги, шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Іпотекодавець цим договором надає згоду на таке набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, та у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного договору, додаткова згода іпотекодавця на набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки на підставі цього договору не потрібна. А також, сторонам роз`яснено та іпотекодавець згоден з тим, що у цьому випадку при переході права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, заборона на відчуження предмета іпотеки має бути знята тільки на підставі письмової заяви іпотекодержателя та ніяких додаткових заяв та повідомлень від імені іпотекодавця щодо зняття заборони відчуження предмета іпотеки не потрібно.

Згідно з п. 2.3.2 договору іпотеки у разі передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя за цим договором та у момент такої передачі зобов`язання за основним договором вважаються виконаними, а також припиняється дія договору іпотеки.

Відповідно до п. 2.5 договору іпотеки іпотекодержатель обирає спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд.

За п.п. 3.4.2, 3.4.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право: у разі невиконання іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за основним договором та/або за цим договором задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку та у спосіб, встановлені у п. 2.3 цього договору; за рахунок предмета іпотеки задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що існуватимуть на момент задоволення, зокрема, - суму отриманої позики, витрати, можливі штрафні санкції та інші збитки, завдані простроченням виконання зобов`язань за цим договором та основним договором.

Відповідно до п. 6.2 договору іпотеки всі повідомлення між сторонами здійснюються в письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на адреси сторін, вказані в ст. 7 цього договору, якщо інші реквізити письмово не повідомлені сторонами, або шляхом особистого вручення, свідченням чого є проставлений підпис отримувача повідомлення на копії відповідного повідомлення. Положеннями цього договору можуть бути встановлені спеціальні вимоги до оформлення, вручення та зберігання певних видів листів/заяв/повідомлень сторін.

За п. 6.4 договору іпотеки всі питання, що не врегульовані сторонами у цьому договорі, регулюються Законом України «Про іпотеку» та ЦК України. Усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим договором підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.

Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 157676756 від 26.02.2019 року Приватним нотаріусом Козаренко О.С. 26.02.2019 року зареєстровано іпотеку квартири АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки, посвідченого Приватним нотаріусом Козаренко О.С., зареєстрованого за № 176 від 26.02.2019 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 45710189 від 26.02.2019 року.

Згідно з копією вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 від 29.01.2021 року про усунення порушень та повернення заборгованості за договором позики, посвідченим Приватним нотаріусом Козаренко О.С. 26.02.2019 року за реєстровим № 175, станом на 29.01.2021 року заборгованість перед позикодавцем за вказаним договором позики становить 3 827 586,00 грн.; ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання щодо строків повернення суми позики. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 вимагає у 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги усунути порушення з виконання зобов`язань за договором позики. У випадку непогашення заборгованості за договором позики в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги ОСОБА_3 буде змушений здійснити стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Вказана вимога згідно з копіями опису вкладення до ЦП № 073 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення направлена ОСОБА_1 29.01.2021 року, поштове відправлення вручено 03.02.2021 року особисто ОСОБА_7 .

Відповідно до копії звіту про оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий ФДМУ № 824/20 від 18.09.2020 року, дійсний до 18.09.2023 року) станом на 09.03.2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири АДРЕСА_2 , без ПДВ, становить 3 796 000,00 грн.

Згідно з копією Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 253830435 від 22.04.2021 року) власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 ; право власності зареєстровано 07.04.2021 року Державним реєстратором Чмирук О.В. на підставі: вимоги про усунення порушень та повернення заборгованості, серія та номер: б/н, виданий 29.01.2021 року, видавник: ОСОБА_3 ; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 29.01.2021 року, видавник: АТ «Укрпошта»; довідки про суму боргу, серія та номер: б/н, виданий 06.04.2021 року, видавник: ОСОБА_3 ; звіту про оцінку майна, серія та номер: б/н, виданий 09.03.2021 року, видавник: ФОП ОСОБА_6 ; договору іпотеки, серія та номер: 176, виданий 26.02.2019 року, видавник: Козаренко О.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договору позики грошей, серія та номер: 175, виданий 26.02.2019 року, видавник: Козаренко О.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57601837 від 13.04.2021 року, Приватний нотаріус Чмирук О.В.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить: скасувати рішення Приватного нотаріуса (державного реєстратора) Чмирука О.В. про державну реєстрацію права власності відповідача на квартиру АДРЕСА_2 ; припинити право власності відповідача на вказану квартиру та витребувати спірну квартиру у відповідача на користь позивача.

При цьому, позивач вважає, що право власності на належну йому квартиру зареєстровано за відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки процедура переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя є незаконною у зв`язку з ненаправленням іпотекодавцю попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки; також, сторонами не встановлено порядок визначення вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 33 цього Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За положеннями ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Частиною 1 статті 37 Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з ч. 2 ст. 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

З огляду на зазначене, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому, необхідно врахувати, що ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

За положеннями цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

В договорі іпотеки від 26.02.2019 року сторони погодили, що іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у разі: якщо сума отриманої позики чи її частина не була повернута у встановлені основним договором терміни; невиконання (несвоєчасного або неналежного виконання) іпотекодавцем та/або боржником будь-яких зобов`язань за основним договором та/або за цим договором (п. 2.2). У випадках, передбачених п. 2.2 цього договору, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку одним із наступних способів задоволення своїх вимог, про що іпотекодержатель сповіщає іпотекодавця шляхом надіслання останньому повідомлення: про перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за основним договором, або про продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому законом, для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити для цього всі необхідні дії від імені іпотекодавця (п. 2.3). При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя відбувається після спливу 30-денного строку з моменту надіслання на адресу іпотекодавця зазначеної в цьому договорі письмової вимоги про усунення порушень основного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання зазначеної вимоги, шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Іпотекодавець цим договором надає згоду на таке набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, та у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного договору, додаткова згода іпотекодавця на набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки на підставі цього договору не потрібна (п. 2.3.1). Іпотекодержатель обирає спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд (п. 2.5). Іпотекодержатель має право: у разі невиконання іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за основним договором та/або за цим договором задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку та у спосіб, встановлені у п. 2.3 цього договору; за рахунок предмета іпотеки задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що існуватимуть на момент задоволення, зокрема, - суму отриманої позики, витрати, можливі штрафні санкції та інші збитки, завдані простроченням виконання зобов`язань за цим договором та основним договором (п.п. 3.4.2, 3.4.3).

Отже, вказане вище застереження в договорі іпотеки прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

У ст. 629 ЦК України закріплено принцип обов`язковості договору.

Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що на останній сторінці укладеного сторонами договору позики від 26.02.2019 року містяться відповідні відмітки про часткову сплату боргу позивачем. Разом з тим, позивач не повернув відповідачу своєчасно та в повному обсязі грошові кошти за цим договором позики.

Таким чином, у порушення умов договору позики від 26.02.2019 року та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України позивач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Аналіз положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника), оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Тобто, у випадку порушення основного зобов`язання для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля іпотекодержателя та вчинення ним дій, передбачених законом.

Пунктом 61 Порядку № 1127 визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор в межах її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 638/20000/16-ц.

Підтвердженням надіслання іпотекодержателем іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення порушень щодо виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року № 211.

З матеріалів справи вбачається, що вимога відповідача від 29.01.2021 року про усунення порушень та повернення заборгованості за договором позики від 26.02.2019 року та про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки у разі невиконання позивачем зобов`язань за договором позики, була направлена позивачу 29.01.2021 року, поштове відправлення вручено 03.02.2021 року особисто ОСОБА_7 (опис вкладення до ЦП № 073 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Доводи позивача, що йому не було направлено відповідачем попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд оцінює критично, оскільки згідно з копією наданого відповідачем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення поштове відправлення вручено 03.02.2021 року особисто ОСОБА_7 , а згідно з копією довіреності від 26.02.2019 року, посвідченої та зареєстрованої Приватним нотаріусом Козаренко О.С. 26.02.2019 року за № 180, виданої на три роки та дійсної до 26.02.2022 року, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_7 представляти його інтереси в усіх державних і недержавних підприємствах, організаціях, установах, у будь-яких поштових та телеграфних відділеннях, ПАТ «Укрпошта», ТОВ «Нова пошта», перед фізичними та юридичними особами тощо з питань отримання будь-якої кореспонденції (листи, телеграми), в тому числі письмові вимоги про усунення порушень (повідомлень) за будь-якими договорами іпотеки, письмові вимоги про усунення порушень (повідомлень) за будь-якими договорами позики. Для чого надаються такі права: одержувати поштову, телеграфну та іншу кореспонденцію, будь-які поштові відправлення, міжнародні відправлення, поштові картки, листи (прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю), підписувати та подавати заяви, довідки, документи, отримувати необхідні заяви, довідки, документи, сплачувати необхідні витрати, розписуватись за нього, а також виконувати всі інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для виконання даної довіреності.

Крім того, однією з підстав позову позивач зазначає ту обставину, що сторонами не визначено порядок визначення вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Так, за положеннями ст. 36 Закону України «Про іпотеку» у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки.

Разом з тим, відсутність в договорі іпотеки умови щодо порядку визначення вартості нерухомого майна не свідчить про відсутність права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, враховуючи, що таке право передбачено договором іпотеки.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Тобто, законом передбачено можливість визначення вартості предмета іпотеки шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ст. 3 Закону України «України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно з п.п. 1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

За положеннями ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач набув предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною звітом про оцінку майна, виконаним ФОП ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий ФДМУ № 824/20 від 18.09.2020 року, дійсний до 18.09.2023 року) станом на 09.03.2021 року, за яким ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири АДРЕСА_2 , без ПДВ, становить 3 796 000,00 грн.

Доводи позивача, що вказаний звіт про оцінку майна не може бути законною підставою для переоформлення майна, суд до уваги не бере, оскільки зазначений звіт про оцінку майна є чинним, у встановленому порядку позивачем не оскаржувався, не був визнаний недійсним та таким, що не відповідає вимогам закону.

За таких обставин, перехід права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, був здійснений з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з проведенням належним чином оцінки вказаного нерухомого майна на момент переходу такого права власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи докази у справі у їх сукупності, беручи до уваги недоведеність позивачем доводів, що іпотекодержатель набув право власності на предмет іпотеки з порушенням вимог закону, а тому, як наслідок, недоведеність обставин, що можуть слугувати для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності відповідача на квартиру, що є предметом іпотеки, припинення права власності відповідача на вказану квартиру та витребування цієї квартири у відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву просить стягнути з позивача витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 27 000,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правничу допомогу.

У ст. 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 27 000,00 грн. відповідачем надано копію договору про надання правової допомоги від 18.06.2021 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 18 0 6 від 18.06.2021 року.

Однак, відповідачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 525-527, 610, 615, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 89, 133, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та витребування майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 14.08.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький