06.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/8881/23
Провадження № 2/205/2992/23
У Х В А Л А

06 жовтня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 надала до суду вищевказану позовну заяву, яка фактично передана судді канцелярією суду 04 вересня 2023 року.

Суддею через систему «Електронний суд» отримано відповідь № 210188 від 04 вересня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру де відсутня інформація щодо реєстрації відповідача.

04 вересня 2023 року відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України надісланий запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21 вересня 2023 року відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року зобов`язано Державну міграційну службу України надати інформацію щодо реєстрації відповідача.

06 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь від Державної міграційної служби України відповідно до якої відсутня інформація щодо реєстрації відповідача.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом було витребувано інформацію з органу реєстрації місця перебування та проживання осіб щодо зареєстрованого місця проживання позивача та відповідача.

На адресу суду надійшли відповіді, що позивачка зареєстрована в Самарському районі міста Дніпра, а відповідач зареєстрованим в Дніпропетровській області взагалі не значиться.

Разом з тим, вимогами ЦПК України чітко визначено, що позови можуть пред`являтися позивачем лише за зареєстрованим місцем проживання чи перебування сторін.

Однак, позивачем не зазначена підстава вибору підсудності вказаної справи, посилання на останнє відоме місце проживання відповідача жодним доказом не підтверджується та не є підставою для вибору підсудності, а тому позивачу необхідно усунути зазначені недоліки, та зазначити докази на підтвердження звернення з позовною заявою саме до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України позивач не позбавлена прав звернутися із вказаною позовною заявою до суду за її зареєстрованим місцем проживання.

Більш того, пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити також поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

У порушення зазначених вимог закону, позивачем не зазначено вищевказані відомості як позивача, так і відповідача, а якщо вказана інформація невідома позивачу, про це потрібно зазначити.

Також відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Так, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Разом з тим, позивачем взагалі не зазначено ціну позову, а тому позивачу в позовній заяві слід належним чином зазначити ціну позову.

Більш того, згідно із п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Правова природа аліментів у розумінні СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов`язком.

З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, позивачем не зазначено доказу на підтвердження утримання саме нею спільної дитини, тобто довідки з місця проживання дитини разом з матір`ю, та не долучено її до матеріалів позовної заяви.

Також позивачу необхідно звернути увагу на прохальну частину позовної заяви, оскільки в обґрунтуванні позивач просить суд стягувати у твердій сумі аліменти, а в прохальній в частці, що не відповідає вимогам та обґрунтуванню позовної заяви, а тому потрібно привести її у відповідність до змісту позовної заяви та вимогам діючого законодавства, оскільки суд розглядає справу в межах вимог позовної заяви.

Окрім того, позивачем усупереч п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено відомостей щодо наявності у неї або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, таким чином, згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.