Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Росвен Інвест Україна», првтного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко А.М., третя особа: Приватний нотаріус Київсього міського нотаріального округу Сазонова О.М. стягнення безпідставно отриманих коштів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача - ТОВ « Росвен Інвест Україна» 93 159, 32 гр. безпідставно набутих коштів.

Посилається в позові на те, що 25 жовтня 2013 року між нею та «Астра Банк» був укладений кредитний договір, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 156 664, 00 гр. строком до 25 жовтня 2020 року.

02 грудня 2013 року право вимоги за даним кредитним договором було відступлено АТ`Дельта Банк».

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року з неї була стягнута заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 178 081, 64 гр.

На підставі виданого судом виконавчого листа Баришівським відділом ДВС у Броварському районі Київської області було відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_2.

16 листопада 2018 РОКУ між АТ`Дельта Банк» та ТОВ`Росвен Інвест Укрїна» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким право вимоги за укладеним нею кредитним договором перейшло до відповідача.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року була проведена заміна сторони виконавчого провадження, якою став відповідач.

В рамках виконавчого провадження була реалізована земельна ділянка з кадастровим номером::02:027:0100 площею 0,6 га в с.Кийлів Бориспільського району Київської області, яка належала їй на підставі Договору купівлі-продажу від 15 січня 2016 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2020 року вказана земельна ділянка належить іншій особі - ОСОБА_2 .

Після реалізації земельної ділянки виконавче провадження було закрито.

06 жовтня 2021 року відповідач звернувся до приватного виконавця Бурка А.М., яким було відкрито ВП № НОМЕР_3 на підставі того ж виконавчого листа, виданого Баришівським районним судом у 2015 році і на суму, стягнуту за рішенням суду.

В рамках виконавчого провадження 18 листопада 2021 року був реалізований належний їй автомобіль

18 листопада 2021 року приватним виконавцем Бурко А.М. було відкрито ВП № НОМЕР_4 з виконання Виконавчого напису приватного нотаріуса Сазонової О.М. від 17 листопада 2021 року про стягнення з неї на користь відповідача за договором 2013 року в розмірі 195 019. 57 гр.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року даний Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

В ході виконавчого провадження приватним виконавцем було стягнуто з неї на користь відповідача 93 159, 32 гр. в рахунок погашення боргу,9 315. 93 гр. основної винагороди виконавця та 269,00 гр. витрат виконавчого провадження.

01 грудня 2022 року виконавче провадження було закінчено.

З урахуванням викладеного вище. просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 29 грудня 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 13 січня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що надіслані судом документи відповідачем отримані 03 лютого 2023 року.

Відповідачем Бурко А.М. та 3-ю особою направлені судом документи отримані не були та повернуті до суд за відсутністю адресатів.

Відповідачу був наданий срок для надання відзиву.

28 лютого 2023 року до суду надійшли пояснення ТОВ`Ровен Інвест Украна», в яких вважає правомірним стягнення коштів з позивачки.

Крім того, заявив про не співмірність витрат на правничу допомогу і просить у позові відмовити

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між позивачкою та АТ «Астра Банк» був укладений кредитний договір, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 156 664, 00 гр. строком до 25 жовтня 2020 року.

02 грудня 2013 року між АТ`Астра Банк» та ПАТ`Дельта Банк» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким право вимоги за укладеним позивачкою кредитним договором перейшло до ПАТ`Дельта Банк».

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року з позивачки на користь ПАТ`Дельта Банк» було стягнуто 178 081, 64 гр. заборгованості за кредитним договором.

На підставі виданого судом виконавчого листа Баришівським відділом ДВС у Броварському районі Київської області було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2.

16 листопада 2018 року між АТ`Дельта Банк» та ТОВ`Росвен Інвест Україна» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким право вимоги за укладеним позивачкою кредитним договором перейшло до відповідача.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року була проведена заміна сторони виконавчого провадження, якою став відповідач.

Позивачка зазначила, що в межах даного виконавчого провадження була реалізована належна їй земельна ділянка з кадастровим номером::02:027:0100 площею 0,6 га в с. Кийлів Бориспільського району Київської області.

Після реалізації земельної ділянки виконавче провадження було закрито.

Встановлено також, що 17 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений Виконавчий напис, яким з позивачки на користь ТОВ »Росвенн Інвест Україна» було стягнуто за укладеним нею з АТ`Астра Банк» кредитним договором 63 585, 80 гр. основного боргу та 131 433, 77 гр. прострочених процентів.

18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. було відкрито ВП № НОМЕР_4 з виконання вказаного Виконавчого напису.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року даний Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою приватного виконавця від 01 грудня 2022 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39. ст.40 Закону України « По виконавче провадження».

З постанови вбачається, що в ході виконання з боржника було стягнуто:

- 93 159, 32 гр. в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, які були перераховані стягувачу;

- 9 315, 93 гр. основної винагороди приватного виконавця;

- 269, 00 гр. витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави це таке правовідношення, в силу якого одна сторона ( набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони ( потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала( безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави», у якій міститься і ст. 1212 ЦК України, застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного занедійсним правочином; 2) витребування майнавласником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї,пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, наданіфізичній особіяк засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною абоюридичною особоюдобровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;2) інше майно, якщо це встановлено законом (ст. 1215 ЦК України).

Виходячи з викладеного вище, визнання Виконавчого напису, за яким у межах виконавчого провадження з позивачки були отримані грошові кошти, частина яких у подальшому в розмірі 93 159, 32 гр. були перераховані ТОВ`Росвен Інвест Україна», вимоги позивачки про їх стягнення підлягають задоволенню.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленої у постановах в справі № 623/363/20 від 06 жовтня 2021 року та №206/2212/18 від 08 вересня 2021 року.

Що стягнення з приватного виконавця витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.45 Закону України « Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною 2 статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15.

З урахуванням цього, підстави для задоволення вимог позивачки в частині стягнення витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, часткового задоволення вимог позивачки, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду в розмірі 931, 59 гр.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що в порядку виконання вимог ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем при зверненні до суду у позові було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2022 року між позивачкою та Адвокатським бюро «Романа Сацика» укладено договір №493 про надання правничої (правової) допомоги.

Додатком №1 до договору сторони дійшли згоди щодо вартості наданих послуг.

На момент звернення позивачки до суду всього було виконано робіт за умовами договору на 3 500. 00 гр.. які позивачка просить стягнути з відповідача.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач з клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не звертався.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь позивача, суд також виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В свою чергу, в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, у постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

З урахуванням цього, суд вважає понесені позивачем витрати співмірними із складністю справи та виконаною адвокатом робою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 500, 00 гр. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.15,16, 18, 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Росвен Інвест Україна» » на користь ОСОБА_1 93 159, 32 гр.грошових коштів, 931, 59 гр. судового збору та 3 500, 00 гр. витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариств з обмеженою відповідальністю « Росвен Інвест Україна», адреса: 03126 м.Київ бульвар Вацлава Гавела, 6, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва