П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/561/23

Провадження № 22-ц/4815/859/23

Головуючий у Здолбунівському районному суді

Рівненської області: суддя Мичка І.М.

Рішення суду першої інстанції ухвалено об 11 год. 15 хв.

22 травня 2023 року в м. Здолбунів Рівненського району

Рівненської області

Повний текст складено: 27 травня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи позов, покликався на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак з часу ухвалення судового рішення змінився матеріальний та сімейний стан позивача. Від іншого шлюбу має сина, який важко хворіє і через необхідність догляду за ним дружина вимушена була звільнитись з роботи. Крім того, позивач доглядає свою матір пенсіонера, яка є особою з інвалідністю третьої групи. ОСОБА_4 на те, що є військовослужбовцем і розмір стягуваних натепер аліментів складає близько 26 000 гривень. Розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку становить 2 833 гривень, тобто стягувані аліменти на спільну з відповідачем дитину є непомірно високими.

З наведених мотивів просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів для відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття до розміру 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2023 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначала про неврахування судом попередньої інстанції її тяжкого матеріального стану та істотних обставин. Зважала на те, що була змушена змінити місце свого проживання із сином, адже будинок АДРЕСА_1 , де вони були зареєстровані та постійно проживали, був знищений внаслідок артилерійських обстрілів і ремонту не підлягає. ОСОБА_1 із сином проживає в орендованій квартирі і він перебуває на її повному матеріальному утримані. При цьому спільний з позивачем син також важко хворіє. Наведене разом із необхідністю забезпечення пов`язаних із навчанням та зростанням потреб потребує значних затрат. Разом з тим матеріальний стан платника аліментів лише покращився, він придбав собі автомобіль, прийняв у спадок земельну ділянку пай.

З викладених підстав просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

У поданому відзиві позивач просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Нова Мощаниця Здолбунівського району Рівненської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 як на підставу для зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів покликався на зміну свого сімейного стану, а саме укладення іншого шлюбу та народження від нього дитини та зміну матеріального стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 19 червня 2017 року зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_5 , а відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу в них народився син ОСОБА_6 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Щодо матеріального стану позивача, то як видно з розрахунку заборгованості по аліментах у грудні 2022 року позивач отримав 120 080,60 гривень доходу, у січні 113 320 гривень, у лютому 112 277,80 гривень, у березні 109 983,10 гривень, з яких відповідно на користь відповідача були нараховані аліменти у розмірі 30 020,16 гривень, 28 330 гривень, 28 069,44 гривень, 27 495,78 гривень.

Разом з тим ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, не працює.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року в сумі 2 833 гривень.

Тому з урахуванням рівності батьківських обов`язків, сума визначеного судом матеріального забезпечення ОСОБА_3 , що близько, аніж в п`ять разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум, безсумнівно не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів навіть з урахуванням істотних обставин, зумовлених військовою агресією Російської Федерації проти України.

Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини і не повинні спонукати безпідставному збагаченню одержувача аліментів.

Щодо потреби спільної дитини в систематичному лікуванні та додаткових витратах, які викликані іншими особливими обставинами, то в разі необхідності та доведеності це може бути мотивом для звернення до суду з позовом про стягнення на це грошових коштів, як це передбачено ст. 185 СК України.

Тобто такі обставини не підлягають врахуванню при визначення розміру аліментів в цьому спорі.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду попередньої інстанції колегія суддів не бере до уваги.

Згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи, проте будь-яких фактів про такі процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання спірних відносин, заявником надано не було, а апеляційним судом не було здобуто.

Європейський суд з прав людини вказував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення суду без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений заявником при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на її ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.С. Шимків