П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Київ

Справа № 361/895/23

Провадження: № 22-ц/824/12889/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Кулікової С. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Польської Марії Олексіївни в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня»

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Петришин Н.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області про визнання незаконним на скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

у с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 січня 2023 року наказом директора КНП ОСОБА_2 ініційована перевірка дотримання позивачем вимог відомчих інструкцій з приводу призначення антимікробних препаратів в пологовому відділенні, де вона є завідувачем. За наслідками проведення цієї перевірки директором КНП ОСОБА_2 27.01.2023 року видано наказ «Про оголошення догани завідувачу пологового відділення ОСОБА_1 ».

31.01.2023 року заступником директора КНП з медичної частини хірургічного профілю подано на ім`я ОСОБА_2 рапорт про неадекватну поведінку ОСОБА_1 , що виразилась у висловлюванні нецензурними словами на адресу директора, потерпанні трудового колективу від ОСОБА_1 , приниженні професіоналів та погрози розправою працівникам пологового відділення, яке очолює позивач. У рапорті вказано, що колектив пологового відділення просив відсторонити її, ОСОБА_1 , від займаної посади.

01.02.2023 року директором відповідача ОСОБА_2 видано наказ №54-к «Про оголошення догани завідувачу пологового відділення ОСОБА_1 ». Підставою для цього рапорту стали чисельні звернення та рапорти від медичних працівників та пацієнтів про порушення позивачем професійної етики та деонтології.

Відмітила, що вона була ознайомлена лише із рапортом від 30.01.2023 року та наказом від 01.02.2023 року, інші документи, що стали підставою для догани, у неї відсутні.

За викладених обставин, просила визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області від 01.02.2023 №54-к «Про оголошення догани завідувачу пологового відділення ОСОБА_1 », та стягнути із відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суд Київської області від 13 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області від 01.02.2023 №54-к «Про оголошення догани завідувачу пологового відділення ОСОБА_1 ».

Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені витрати на судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Польська М.О. в інтересах КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції було невірно встановлено фактичні обставини справи, не було враховано сукупність доказів та підстав для накладення дисциплінарного стягнення, які розглядались на засіданні комісії з питань етики, деонтології та дисциплінарних норм КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня».

Відмічала, що протокол засідання комісії, який є підставою оскаржуваного наказу, підтверджує факти чисельних скарг працівників підприємства різних відділень.

Окрім того, свідок ОСОБА_3 підтвердила в судовому засіданні чисельні порушення норми етики та деонтології з боку позивача, наголошувала, що вона писала рапорти та скаржилась усно з цього приводу.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сиротін Д.В. в інтересах ОСОБА_1 зазначила, що з рапорту ОСОБА_4 , неможливо встановити чи дійсно мала місце така подія, яка визначена в рапорті, оскільки прізвища працівників, які були свідками начебто протиправної поведінки позивача, не були вказані.

Відмітила, що інші скарги на поведінку позивача не могли бути враховані, як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки з дня їх вчинення минуло більше одного місяці.

В судовому засіданні адвокат Польська М.О. в інтересах КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Адвокат Сиротін Д.В. в інтересах ОСОБА_1 заперечив проти апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 подала рапорт від 27.01.2023, згідно якого 23.01.2023 року до неї звернулись працівники пологового відділення (прізвищ яких вона відмовляється вказати), які повідомили, що позивач у спілкуванні з керівництвом, персоналом та пацієнтами лікарні застосовувала нецензурну лайку.

30.01.2023 року складено рапорт заступника директора КНП з медичної частини хірургічного профілю ОСОБА_5 на ім`я директора КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Валентину Багнюку, про те, що надійшов черговий рапорт від голови РПОПОЗ ОСОБА_4 на завідувача пологового відділення ОСОБА_1 . У ньому йдеться про неадекватну поведінку ОСОБА_1 . Вона висловлюється нецензурними словами як при директорові, так і при жінках, які лежать на операційному столі під спинномозковою анестезією. Від неї потерпають її співробітники, про що свідчать численні скарги як в усній, так і в письмовій формі. Вона, позивачка, принижує професіоналів і погрожує розправою, викликає знервованість всього колективу. Колектив просить адміністрацію відгородити його від ОСОБА_1 .

Відповідно до акту від 31.01.2023 року, ОСОБА_1 не надала пояснень щодо рапорту заступника директора медичної частини хірургічного профілю ОСОБА_5 .

Згідно протоколу №1 від 31.01.2023 року рапорт заступника директора КНП з медичної частини хірургічного профілю ОСОБА_5 був предметом розгляду засідання комісії з питань етики, деонтології та дисциплінарних норм в КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня».

Відповідно до наказу №54-к від 01.02.2023 року «Про оголошення догани завідувачу полового відділення ОСОБА_1 » у зв`язку з багаточисельними зверненнями та рапортами (як в усній, так і в письмовій формі) від медичних працівників та пацієнтів про порушення вимог професійної етики та деонтології завідувачем пологового відділення ОСОБА_1 , а саме одне із звернень 23.01.2023 року працівників пологового відділення до голови Броварської профспілкової організаціях ОСОБА_4 , порушення п. 1, п.2 наказу № 103 від 09 квітня 2019 року, пункту 1.3, пункту 2.1 посадової інструкції, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

Як убачається з наказу № 54-к про оголошення догани, підставами для оголошення догани були наступні документи: рапорт заступника директора медичної частини хірургічного профілю ОСОБА_5 від 30.01.2023 року; копія протоколу № 1 (комісії етики, деонтології та дисціплінарних норм) від 31.01.2023 року; акт від 31.01.2023 року.

01 лютого 2023 року складено акт про відмову підписувати ОСОБА_1 наказ про оголошення останній догани, акт підписаний начальником відділу кадрів та інспекторами відділу кадрів.

У рапорті медичних працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 27.01.2023 року (у судовому засідання представник відповідача пояснила, що насправді такий рапорт складений 27.02.23) зазначено, що ці працівники 23.01.2023 року підходили до ОСОБА_4 та в особистій розмові розповіли, що ОСОБА_1 вела себе зухвало, висловлювалась нецензурними словами при персоналі лікарні, хворих.

Згідно рапорту працівників пологового відділення, працівники висловлюють незгоду з рапортом ОСОБА_4 . Інформація викладена в рапорті ними не підтверджується. У рапорті значено 47 прізвищ та ініціалів із підписами від 31.01.2023.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як роботодавцем, не доведена ані подія дисциплінарного проступку, вчиненого ОСОБА_1 , ані об`єктивна та суб`єктивна його сторона такого проступку.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно із частиною першої статті 147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленими ст.ст.148-149 КЗпП України.

За правилами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Отже, згідно законодавства України, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

За порушення трудової дисципліни, як визначено в ст. 147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Однак правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуваний позивачем наказ про накладення дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, так як у ньому не зазначено всіх обставин вчинення працівником дисциплінарного проступку, зокрема коли саме він мав місце та в чому він полягав.

Згідно висновків Верховного Суду в постанові від 22 липня 2020 року (справа № 554/9493/17) відсутність визначення в наказі про накладення дисциплінарного стягнення, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, вказує на невідповідність наказу вимогам трудового законодавства.

Суд першої інстанції вірно відмітив, що зі змісту рапорту ОСОБА_5 від 30.01.2023 убачається, що він має відсилання до рапорту ОСОБА_4 від 27.01.2023, який не містить даних про те, що ОСОБА_4 особисто була безпосередньою особою, яка може підтвердити конкретні факти та обставини, за яких ОСОБА_1 застосовувала у спілкуванні нецензурну лайку, принижувала інших працівників. З рапорту ОСОБА_4 взагалі неможливо встановити, чи дійсно така подія мала місце, оскільки остання не вказала прізвища осіб, які були свідками начебто протиправної поведінки позивача.

Апеляційна скарга ґрунтується переважно на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на протокол засідання комісії з питань етики, деонтології та дисциплінарних норм КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня», який є однією із підстав накладення стягнення.

Колегія суддів зауважує, що на вказаному засіданні комісії було розглянуто рапорт ОСОБА_5 , який, як вже було зазначено, не дає можливості встановити, чи дійсно мала місце подія, яку можна було б вважати вчиненням працівником дисциплінарного проступку.

Протокол №1 від 31.01.2023 року, як і оскаржуваний наказ, не містить визначення коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

При цьому, посилання відповідача на те, що комісією з питань етики, деонтології та дисциплінарних норм КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» розглядались також скарги інших працівників не заслуговують на увагу, оскільки вказана інформація в протоколі не була зафіксована.

Окрім того, суд першої інстанції вірно відмітив, що надані відповідачем заяви працівників лікарні, складені у березні 2023 року, щодо загального враження про роботу під керівництвом ОСОБА_1 та новим завідуючим пологового відділення, не стосуються предмету спору, оскільки як не підтверджують, так і не спростовують правомірність оскаржуваної догани.

Отже, доводи скаржника не спростовують висновків суду щодо не доведення винного проступку позивача та оцінки судом законності оскаржуваного наказу, а матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинила дисциплінарний проступок, який спричинив негативні наслідки у роботі лікарні.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції відповідача сформованої під час розгляду справи судом першої інстанції, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

При цьому, колегія суддів ураховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Броварського міськрайонного суд Київської області від 13 червня 2023 року підлягає залишенню без змін, а відтак апеляційна скарга КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня»задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Польської Марії Олексіївни в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суд Київської області від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. В. Кулікова