Справа № 953/7053/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А. у справі № 953/7053/23 за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє адвокат Хлопов Андрій Володимирович, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району міста Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хлопов А.В., 10.08.2023 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт самостійного виховання ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права, за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьком дитини є ОСОБА_3 , з яким заявниця не перебуває і не перебувала у шлюбі. Від моменту народження сина і по теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично не проживають. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи, складеного відділом соціальної роботи по Київському району міста Харкова, зі слів ОСОБА_2 батько участі у його догляді та вихованні не приймає, наразі знаходиться за кордоном, що підтверджується відмітками у його закордонному паспорті. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи зазначено, що емоційний стан ОСОБА_2 врівноважений, харчування відповідає його віку, шкідливі звички заперечує, має довірливі стосунки з заявницею та бабусею. Через те, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу, а фактичне місцезнаходження і стан батька невідомі, дитина ОСОБА_2 фактично проживає з бабусею.

Зазначає, що встановлення факту самостійного виховання дитини необхідне для отримання додаткових гарантій і пільг, оскільки вказані пільги надаються одинокій матері, а також вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від батька, який не проживає разом із дитиною. Заявник звернувся до Управління соціального захисту населення Київського району міста Харкова з метою призначення допомоги одинокої матері, на що УСЗН відповів відмовою.

Через викладені обставини та неможливість у позасудовому порядку вирішити своє питання, заявник змушений звернутись за захистом прав та законних інтересів ОСОБА_1 до суду.

Правовідносини, які склались між заявником, заінтересованою особою та дитиною врегульовані Сімейним кодексом України та спеціальними законодавчими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У ч. 3 ст. 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Отже, викладені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога про встановлення факту самостійного виховання заявником неповнолітньої дитини фактично пов`язана із спором між батьком та матір`ю щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини її батьком, який наразі не позбавлений батьківських прав і не визнаний судом безвісно відсутнім. Питання щодо самостійного виховання матір`ю неповнолітньої дитини може бути спірним і повинно вирішуватись між батьками відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, у зв`язку з чим відмовляє у відкритті провадження у даній справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 260, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хлопов Андрій Володимирович, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району міста Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.А.Колесник