Справа № 710/254/23
Провадження № 2-з/710/13/23
УХВАЛА

08.05.2023 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Сивокінь С.С., розглянувши заяву адвоката Осадчого Святослава Сергійовича про забезпечення позову у цивільній справі

ВСТАНОВИВ:

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Осадчий Святослав Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯФАРМ» про стягнення грошових коштів з орендної плати, розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення. У заяві про забезпечення позову міститься прохання накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯФАРМ» (місто Київ, вул. Вишгородська, буд. 26/2 ) в межах позовних вимог (суми заборгованості) у розмірі 465 027,55 (чотиристашістдесят п`ять тисяч двадцять сім гривень п`ятдесят п`ять копійок), що належать ТОВ «ЮНІЯФАРМ» і знаходяться на його банківських рахунках: Банк АТ «ОТП БАНК», Код 38956627, рахунок № НОМЕР_1 ; Банк АТ «ПУМБ», Код - 38956627 № НОМЕР_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа №710/254/23. Однією із позовних вимог є вимога про стягнення із відповідача 465027,55 грн заборгованості зі сплати орендної плати у зв`язку з порушенням умов договору оренди. При цьому сума заборгованості становить 335 577,42 грн, застосовані санкції -129 450,13 грн. Представник позивача вважає, що необхідно застосувати заходи забезпечення оскільки позивачу завдано значної майнової шкоди. Крім того зазначає, що відповідач дізнавшись про наявність цього позову може здійснити дії щодо пересилання коштів із своїх рахунків на рахунки інших осіб або іншим чином перешкоджатиме майбутньому виконанню рішення, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім цього, на теперішній час відповідач затягує розгляд справи, що свідчить про небажання виконувати умови договору, брати участь в розгляді справи, а в подальшому виконувати судове рішення, якщо воно буде ухвалене не на його користь.

На думку представника позивача існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зникнення або зменшення коштів, які наявні у відповідача, на момент ухвалення рішення по справі.

Саме накладення арешту на рахунки Відповідача є належний можливий спосіб забезпечення позову, оскільки за відповідачем не зареєстроване жодне нерухоме майно, на яке можливо було б звернути стягнення в порядку примусового виконання рішення у випадку задоволення позову. Статутний капітал Товариства становить лише 100,00 грн. Заявник також вказав два рахунки відповідача, з яких він здійснював платежі згідно спірного договору оренди, а саме: Банк АТ «ОТП БАНК», Код 38956627, рахунок № НОМЕР_1 ; Банк АТ «ПУМБ», Код - 38956627 № НОМЕР_2 .

Ці рахунки не є рахунками зі спеціальним режимом використання для виплати заробітної плати, оскільки відповідач здійснював з них платежі згідно договірних зобов`язань. Отже ці рахунки не підпадають під категорію тих, на які згідно закону заборонено накладати арешт чи здійснювати звернення стягнення.

Дослідивши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що:

У провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Осадчий Святослав Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯФАРМ» про стягнення грошових коштів з орендної плати, розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення. Предметом позову є розірвання Договору оренди нежитлового приміщення №1 від 18.10.2021 року, стягнення заборгованості з орендної плати та заборгованості по пені в розмірі 465 027,55 грн, виселити із нежитлового приміщення.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 07.03.2023 року було відкрито провадження у справі № 710/254/23.

24.04.2023 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог. Після збільшення позовних вимог загальний розмір суми стягнення з орендної лати та заборгованості по пені становить 580 437,13 грн.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮНІЯФАРМ» існує спір щодо стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, розірвання договору оренди нежитлового приміщення та виселення із цього приміщення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 328864161 від 12.04.2023, параметри запиту: тип особи юридична особа, , пошук за частковим спів падінням. Відомості з Державного реєстру речових прав за вказаними параметрами запиту у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаними параметрами у реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні. Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за вказаними параметрами запиту у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні. Відомості з державного реєстру іпотек за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на 19.04.2023 ТОВ «Юніяфарм» код 38956627 має статутний капітал 100 грн.

Відповідно до платіжного доручення №37025 від 17.03.2022 року ТОВ «ЮНІФАРМ» із банку платника АТ «ОТП БАНК» дебетний рахунок НОМЕР_1 здійснено оплату на суму 4991,00 грн на рахунок ФО ОСОБА_1 . Призначення платежу за послуги оренди приміщення за бер.22р. зг. Договору №1 від 18.10.2021р .

Відповідно до платіжного доручення №38581/1 від 03.08.2022 року ТОВ «ЮНІФАРМ» із банку платника АТ «ПУМБ» дебетний рахунок НОМЕР_2 здійснено оплату на суму 4991,00 грн на рахунок ФО ОСОБА_1 . Призначення платежу за послуги оренди приміщення за сер.22р. зг. Договору №1 від 18.10.2021р .

Згідно із п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили йогозастосування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їхне вжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.».

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно може бути реалізоване на момент виконання рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

У постанові Верховного Суду у справі №916/10/18 від 14.06.2018 року зазначено, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі N 910/7029/21 від 18.10.2021 року.

Представник позивача просить накласти арешт на кошти відповідача, які знаходяться на його рахунках в межах суми позовних вимог. При цьому одна з позовних вимог саме про стягнення грошових коштів з орендної плати, сума заборгованості становить - 465 027,55 грн.

Згідно ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19.

Зобов`язання із сплати заробітної плати мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, а тому на кошти, цільовим призначенням яких є оплата праці, мають спеціальний (особливий) правовий статус і звернення стягнення на них має відбуватись в рамках особливої правової процедури, в порядку і в розмірах, визначених законом. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.05.2020 в справі № 905/361/19.

Суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Заявником вказано два рахунки, які відповідач має у банківських установах. Суд вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову не призведуть до зупинення господарської діяльності та не є порушенням прав відповідача щодо володіння та користування своїм майном,

В той же час, не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення відновлення порушених прав позивача.

Суд вважає, що в цьому випадку є наявний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Позивачем обрано належний, відповідно до предмета спору, захід до забезпечення позову, оскільки за відповідачем не зареєстровано нерухомого майна на яке може бути накладено арешт, статутний фонд відповідача становить лише 100 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись нормами ст. ст. 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.149, 150 -153, 157, 258,260,353-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Осадчого Святослава Сергійовича про забезпечення позову, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в розмірі суми стягнення (позовних вимог) 465 027,55 (чотириста шістдесят п`ять тисяч двадцять сім гривень 55 коп.), крім коштів, що містяться на рахунках накладення та /або звернення стягнення на які заборонено законом, які належать ТОВ «ЮНІФАРМ» і знаходяться на його банківських рахунках: Банк АТ «ОТП БАНК», Код 38956627, рахунок № НОМЕР_1 ; Банк АТ «ПУМБ», Код - 38956627 № НОМЕР_2 .

На підставі ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса для листування ( АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_3 .

Відповідачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯФАРМ», , адреса місцезнаходження ( вул. Вишгородська, 26/2, м. Київ, 04074), інші відомості про особу суду невідомі.

Суддя С.С. Сивокінь