Єдиний унікальний номер 341/131/23
Номер провадження 2/341/163/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув без участі сторін у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14 жовтня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалось. У сторін різні погляди на сімейне життя. Між ними втрачене взаємне почуття любові, поваги та довіри. Шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають. Шлюб носить формальний характер. Відповідач фактично проживає в Республіці Польща з іншою жінкою. Діти проживають разом з позивачкою. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та є недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею.

Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 лютого 2023 року.

Ухвалою суду від 30 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 квітня 2023 року.

У судове засідання 28 квітня 2023 року сторони не з`явились.

Позивачка 28 квітня 2023 року подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові та просить суд їх задовольнити (а. с. 57).

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення 26 квітня 2023 року.

22 березня 2023 року відповідач надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову (а. с. 42).

Представник третьої особи 28 квітня 2023 року подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника третьої особи. Не заперечує щодо задоволення позову (а. с. 56).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2011 року у Мединській сільській раді Галицького району, актовий запис № 9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

Відповідно до змісту наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їхнім батьком є ОСОБА_2 , відповідач у справі, а позивачка матір`ю (а. с. 10-11).

Згідно з довідкою, виданою 08 грудня 2022 року № 474, Мединським старостинським округом № 11 Галицької міської ради, підтверджується що, ОСОБА_1 , 1990 року народження, дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та з нею, зокрема, зареєстровані син ОСОБА_5 , 2015 року народження, та син ОСОБА_6 , 2018 року народження (а. с. 16).

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 14 грудня 2022 року № 23 підтверджується, що позивачка проживає разом з дітьми за місцем реєстрації. Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з батьками. Виховує двох неповнолітніх дітей. Умови проживання добрі. Працює у Мединському ліцеї вихователем (а. с. 15).

Згідно зі змістом висновку комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх дітей від 26 квітня 2023 року № 02.1.11/788 установлено, що комісія з питань захисту прав дитини Галицької міської ради вирішила рекомендувати визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явився. Перебуває більше року в Республіці Польща, з дітьми спілкується у телефонному режимі (а. с. 55).

Відповідач позов визнав, про що 22 березня 2023 року надіслав до суду відповідну заяву (а. с. 42).

Відповідно до змісту позову спільне життя з відповідачем не склалось. Між сторонами втрачене взаємне почуття любові, поваги та довіри. Шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають. Шлюб носить формальний характер. Відповідач фактично проживає в Республіці Польща з іншою жінкою. Діти проживають разом з позивачкою. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та є недоцільним. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до положень частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (частина перша статті 82 ЦПК України ).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідач суду не надав, навпаки, позов визнав.

Розглядаючи спір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Що стосується вимоги позивачки про визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд бере до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх дітей від 26 квітня 2023 року № 02.1.11/788, визнання позову відповідачем, фактичне проживання дітей на цей час із матір`ю, яка створила їм необхідні умови для виховання і розвитку.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначення місця проживання дітей.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 105, 112, 114, 160, 161 СК України, статтями 12, 13, 76-82, 89, 206, 247, 263, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити повністю.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 жовтня 2011 року у Мединській сільській раді Галицького району, актовий запис № 9.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 травня 2023 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, місцезнаходження за адресою: Площа Волі, 1, м. Галич, Івано-Франківської області.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ