Провадження номер 2/741/244/23
Єдиний унікальний номер 741/247/23
РІШЕННЯ

іменем України

11 квітня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 має статус колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_4 ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_2 заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є ОСОБА_4 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_4 ОСОБА_3 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із указаного житлового будинку, який належав ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Спадщину ОСОБА_4 після смерті сина прийняла. Спадкова справа відкрита у Ніжинській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, яку вона фактично прийняла після смерті матері ОСОБА_2 , та 1/2 частини житлового будинку, яку вона фактично прийняла після смерті свого сина ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_4 заповітів не складала. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 він прийняв. Спадкова справа відкрита у Ніжинській державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: правовстановлюючий документ на будинок.

Саме тому позивач звернувся до суду та просила судовим рішенням визнати за ним:

- право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була дочка ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була мати ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді від 09 лютого 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 квітня 2023 року.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області у підготовче судове засідання не з`явилася, до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Судом установлено, що домогосподарство АДРЕСА_1 відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому зареєстрованими значаться ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1516/07-01-Б/01.2022 від 25 січня 2022 року (а. с. 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не втратили право на вказане домоволодіння, яке належало ліквідованому колгоспного двору.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 12).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, відносини спадкування після смерті ОСОБА_2 регулюються правилами ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 складала заповіт, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41). Однак, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 43) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 15 лютого 2023 року № 334/01-17 (а. с. 44). Отже, спадкоємець, визначений у заповіті, не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 . Тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_4 була дочкою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а. с. 15), копією свідоцтва про укладення шлюбу між гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5 (а. с. 16).

Отже, вона була спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Судом встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла її дочка ОСОБА_4 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час її смерті за адресою: АДРЕСА_1 № 1519/07-01-Б/01.2022 від 25 січня 2022 року (а. с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_2 її дочці ОСОБА_4 стала належати 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі членства у ліквідованому колгоспному дворі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 13).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 52).

Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 був сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11).

Отже, ОСОБА_4 була спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

На день своєї смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1520/07-01-Б/01.2022 від 25 січня 2022 року (а. с. 8).

Судом установлено, що до майна померлого ОСОБА_3 . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 371/2016.

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 . ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті сина, подавши у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 47-49).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 1/2 частини спірного житлового будинку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , стала належати ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 14).

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яку вона фактично успадкувала після смерті матері ОСОБА_2 , та 1/2 частини цього ж житлового будинку, яку вона фактично успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_3

17 грудня 2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_7 , секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 554, яким заповіла земельні ділянки, що належать їй на підставі державних актів серії ЧН № 063470, ЧН № 018675 ОСОБА_1 (а. с. 55). Крім того, 19 грудня 2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Дубик С.М., секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 563, яким заповіла належний їй житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 в рівних частинах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а. с. 55).

Заповіти є чинними, їх не змінено й не відмінено, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 60).

Однак, даними заповітами не охоплено спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Отже, спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 здійснюється за законом.

ОСОБА_1 був сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , у якому його матір`ю вказана ОСОБА_5 (а. с. 17), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу 18 лютого 1971 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яким підтверджується присвоєння ОСОБА_5 прізвища ОСОБА_8 (а. с. 16).

Отже, ОСОБА_1 був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

На день своєї смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею був зареєстрований і проживав ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 5003/07-01-Б/11.2022 від 02 листопада 2022 року (а. с. 10).

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 № 148/2021, заведеної Носівською державною нотаріальною конторою, убачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши у встановлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату, та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , немає (а. с. 54-56).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 звертався до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_3 , який фактично належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2022 року № 821/02-31 (а. с. 27).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 97,9 кв. м, житлова площа - 24,8 кв. м (а. с. 20-25).

Згідно з висновками до звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_9 ринкова вартість спірного будинку станом на 30 січня 2023 року становить 90000 грн. (а. с. 26).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , а, отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 6).

Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 123, 548 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263- 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 97,9 кв. м, житловою площею 24,8 кв. м з господарськими будівлями та спорудами, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , сплачений у АТ КБ «ПриватБанк» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025645, отримувач коштів - ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37972475, судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 07 лютого 2023 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2023 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА