ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5814/23
провадження № 2/753/4160/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді: Котвицького В.Л,

за участю секретаря судових засідань: Яценка Ю.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2023 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 200 000,00 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.12.2021 між сторонами укладено договір позики, у відповідності до якого позивач позичила відповідачу спірну суму. Відповідач у визначені строки грошові кошти не повернув, а тому у відповідності до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, просить стягнути кошти. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Ухвалою судді від 12.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак у позовних вимогах просила стягнути з відповідача існуючу заборгованість.

У судове засідання відповідач також не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю з підстав викладених у позовній заяві.

У судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а тому з урахуванням поданих заяв, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд встановив, 16.12.2021 між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідача грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., у свою чергу відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти у строк до 24.12.2021.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання про те, що визнання відповідачем позову про стягнення боргу за договором не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд враховує добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються позову, а тому, у відповідності до вимог ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд прийшов до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 200 000,00 грн, а позов задовольнити повністю.

Суд застосовує спеціальні норми права, які регулюють спірні правовідносин, що містяться у ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України та на які вірно покликався позивач у позовній заяві.

Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2000,00 грн, згідно з квитанцією, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 1000,00 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 206, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики від 16.12.2021 у сумі 200 000,00 грн., а також судовий збір у сумі 1000,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 1000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Котвицький