Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
У Х В А Л А

10 серпня 2023 року місто Київ

справа № 756/17986/21

провадження № 22-ц/824/12734/2023

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Стрижеуса А. М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, 14 липня 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, текст якої містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, 20 червня 2023 року, ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року повернуто особі, яка її подала.

14 липня 2023 року, ОСОБА_1 , засобами електронного зв`язку, повторно подав апеляційну скаргу, текст якої містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року.

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує про те, що про наявність рішення дізнався 22 травня з Єдиного державного реєстру судових рішень, про що зазначав в попередній апеляційній скарзі від 20 червня 2023 року. Зазначену скаргу , як не підписану електронним підписом, було вернуто, про що дізнався з того ж реєстру 12 липня 2023 року.

Просить врахувати дійсність його намірів вчасно оскаржити рішення суду, технічні проблеми при накладенні електронного підпису і його не володіння повною мірою навиками такого накладення, а тому визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк.

Як убачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення рішення. Матеріали справи не містять як підтвердження про направлення копії оскаржуваного рішення останньому, так і підтвердження про отримання його.

20 червня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року була повернута особі , яка її подала

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги була направлена на адресу ОСОБА_2 , проте підтвердження про отримання її матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст.2, ст. 17 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року пропущений апелянтом з поважних причин, а тому такий підлягає поновленню.

Разом з тим апеляційна скарга, яка не може бути прийнята судом, та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ч.4 ст. 356 ЦПК України, а саме - особою, яка подала апеляцій скаргу не сплачено судовий збір.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 одночасно заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочити таку сплату до завершення розгляду справи.

Вивчивши заявлене клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового або відстрочити таку сплату до завершення розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Так, згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України , суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Разом з тим, доказів на підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 не надає.

Оскільки апелянтом не наведено умов та не надано належних доказів на їх підтвердження, а судом не встановлено підстав, визначених у статті 8 вказаного Закону, для задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового за подання апеляційної скарги, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір за подання до суду апеляційної на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270грн.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 3405 грн. (2270 грн. х 150% = 3405 грн.)

Таким чином, особам, які подала апеляційну скаргу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 3405 грн реквізити Київського апеляційного суду: отримувач коштів: ГУК у м.Києві /Солом`янський район/ 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача: UA 0026010; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходу бюджету 22030101 призначення платежу: судовий збір за позовом (за апеляційною скаргою), ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, буд.2-а.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст.185,356,357 ЦПК України,-

На підставі викладеного, ст..ст.185,356,357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року - задовольнити та поновити його.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги або розстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення судом - відмовити. .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Стрижеус