У Х В А Л А

03.04.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Грушковська Л.Ю., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив визнати порушення його права, зазначеного в ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» на отримання від відповідача необхідної, доступної, достовірної інформації про укладання договору від 02.01.2019 року; визнати його право на стягнення шкоди з відповідача згідно ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів»; на підставі п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути моральну шкоду на його користь з відповідача та зобов`язати усунути недоліки при відключенні його від постачання електроенергії .

Вивчивши матеріали позовної заяви суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту двадцять другого статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4,6 ч. 1 ст. Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

На позовні вимоги, а саме: визнати порушення його права, зазначеного в ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» на отримання від відповідача необхідної, доступної, достовірної інформації про укладання договору від 02.01.2019 року, заявлені позивачем ОСОБА_1 не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ці позовні вимоги мають загальний характер щодо договору, тому мають бути оплачені судовим збором.

Позивачем ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, так як позовна вимога, а саме: визнати його право на стягнення шкоди з відповідача згідно ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» не передбачена статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень ч. 3, 4ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 ЦК України. Зокрема, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем ОСОБА_1 не викладено обставини з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання. Крім того, в позовній вимозі не зазначено розмір суми моральної шкоди.

Також, в позовній заяві не обгрунтовано чому позивач ОСОБА_1 звертається до головного адміністратора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» Козак Н.М., а не до самої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», не чітко зазначено зміст заявлених позовних вимог, оскільки з викладених обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги незрозуміло, якими діями ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у отриманні необхідної, доступної, достовірної інформації про укладання договору від 02.01.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав, що звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак зі змісту позовних вимог та прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 убачається, що на позовні вимоги, вказані у позовній заяві не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Цей Закон не регулює виниклі правовідносини між сторонами у справі з перерахованих вимог, оскільки ці позовні вимоги мають загальний характер, а отже мають бути оплачені судовим збором, тому посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Згідно з ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, однак позивач ОСОБА_1 таких документів не надав.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для оплати судового збору за кожну позовну вимогу за такими реквізитами: отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Жмеринка/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0002854, код класифікації доходів бюджету 22030101, п.1.2.2 в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», а також подати позовну заяву в новій редакції шляхом обґрунтування обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги та додання доказів на підтвердження всіх обставин, викладених в позовній заяві.

При цьому таке судове рішення не становить заздалегідь непереборних перешкод у доступі позивачу до правосуддя, можливість чого за потреби захисту оспорюваного права є достатньо можливою за умови належного виконання самим суб`єктом звернення до суду обов`язків, встановлених законом.

Керуючись ст. 175, 177, 258-260 ЦПК України, суд,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди - залишити без руху.

Запропонувати позивачу в п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали усунути виявлені недоліки.

Роз`яснити позивачеві, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 ЦПК України, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя