Провадження № 22-ц/811/18/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколота Т.І.,Савуляк Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи цивільну справу № 465/10259/21за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

23 грудня 2021 року позивач звернувся до Франківського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 20.08.2018р. між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № CL-126947. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору банк видав позичальнику кредит у розмірі 100 000 грн. до 18.08.2023 р. на поточні потреби позичальника. Відповідно до п.4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52, 99 % річних. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 30.11.2021 р. заборгованість відповідачки перед позивачем становить 115 024 (сто п`ятнадцять тисяч двадцять чотири) гривень 83 коп., що складається з 80 151 (вісімдесят тисяч сто п`ятдесят одна) гривень 61 коп. заборгованості за тілом кредиту, 34 873 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят три) гривень 22 коп. заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2022 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" 115 024 (сто п`ятнадцять тисяч двадцять чотири) гривень 83 коп., з яких 80 151 (вісімдесят тисяч сто п`ятдесят одна) гривень 61 коп. становлять заборгованість за тілом кредиту, а 34 873 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят три) гривень 22 коп. становлять заборгованість за відсотками.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним,постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що справа не підлягала розгляду в Франківському районному суді м.Львова, оскільки вона проживає і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а відтак дана справа належить до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м.Львова. Окрім того, суд першої інстанції не повідомив її про час,дату і місце розгляду справи, не надіслав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, що є безумовною підставою для скасування рішення. Просить скасувати рішення суду та направити справу за встановленою підсудністю до Шевченківського районного суду м.Львова.

Позивач відповідно до ст.360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального права, а тому не може бути скасоване лише з формальних міркувань. В апеляційній скарзі відповідач жодним чином не заперечує наявність заборгованості, що свідчить про визнання нею позову. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Кредобанк» звернувся до Франківського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_1 , місцем реєстрації та проживання якої зазначив АДРЕСА_2 .

Згідно ч. ч. 6, 9 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

На виконання зазначених норм процесуального закону, суд надіслав запит до відповідного органу реєстрації про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.135).

У відповідь суду була надіслана інформація про те, що відповідач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.137).

За зазначеною адресою судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, однак конверт повернувся на адресу суду без вручення адресату з причиною «Для уточнення адреси» (а.с.156,157 зворот).

Ухвалюючи рішення у справі суд не звернув увагу на те, що у анкеті заяві №CL-126947 фізичної особи на отримання готівкового кредиту , відповідач зазначала, що вона фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.86), а також на причину невручення копії позовної заяви відповідачу.

Відповідно до п.1 ч.2 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»(який є чинним на час прийняття цієї постанови)місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

З копії паспорта відповідачки , долученого до апеляційної скарги встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано 15 квітня 2019 за адресою АДРЕСА_1 , що відноситься до Шевченківського району м.Львова (а.с.184).

Зазначене свідчить, що відділ АДР ГУ ДМС у Львівській області надав Франківському суду м.Львова помилкову інформації щодо реєстрації місця проживання відповідачки, а саме замість АДРЕСА_3 , а Франківський районний суд м.Львова внаслідок цієї помилки розглянув справу з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно ч. 2 ст. 378 ЦПК України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Відповідач з поважних причин не заявила про непідсудність справи, оскільки не отримувала копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, а відтак не знала про наявність справи у суді.

Пункотм 5 ч.1 ст.374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Враховуючи, що Франківський районний суд м.Львова розглянув справу з порушенням норм процесуального права щодо правил територіальної підсудності, про що відповідач не могла заявити у суді першої інстанції, оскільки не знала про наявність справи у суді та зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова, тобто за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 .

Доводи відзиву на апеляційну скаргу , що порушення правил територіальної підсудності є формальністю, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки аналіз процесуального закону, зокрема ст.378 ЦПК України свідчить, що розгляд справи з порушенням територіальної підсудності є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

ЄСПЛ у кількох рішеннях наголосив, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.5, 378, 383, 384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції , -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 13 липня 2022 року скасувати, справу направити на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк