СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/41/23
ун. № 759/7506/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

представника заявника ОСОБА_1

представника державної виконавчої служби Бистрицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицької Тетяни Василівни та зобов`язанні вчинити дію, заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицької Т.В., в якій просить визнати неправомірнирми дії останньої щодо проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 16.03.2023 року; зобов`язати головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицьку Т.В. провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів боржниклом ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з урахуванням сплати ним аліментів в повному обсязі за період з 12.04.2021 по 18.07.2021 року.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 16.06.2021 року припинено з вересня 2020 року стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 12.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

09.09.2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів задоволено частково.Припинено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21, а з 04 березня 2022 року продовжити виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій сумі в розмірі 1 500,00 грн, щомісячно за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року.

16.03.2023 року головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Т.В. проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, який не відповідає обставинам справи та законодавству, оскільки боржником була надана довідка про отриманий ним дохід, розрахунок державного виконавця Вітюка І.Д. від 25.01.2022 року відповідає вимогам закону, не скасований, а тому є дійсним. Головний державний виконавець Бистрицька Т.В. не врахувала, що заборгованість по сплаті аліментів з квітня 2021 року по липень 2021 року була повністю сплачена 28.01.2022 року, оскільки державним виконавцем було визначено розмір доходу ОСОБА_2 та з цієї суми втрахувано аліменти.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2023 року визначено суддю Твердохліб Ю.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07.04.2023 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду.

25.04.2023 року до суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення, подані її представником ОСОБА_6

26.04.2023 року від Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли заперечення на скаргу.

26.04.2023 року надійшли заперечення на скаргу від головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицької Т.В

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, зазначених в ній.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду надійлала заяву через представника ОСОБА_6 про можливість розгляду скарги за їх відсутності.

Головний державний виконавець Бистрицька Т.В. в судовому засіданні провила у задоволенні скарги відмовити.

З огляду на викладене, керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути скаргу за відсутності стягувача, оскільки це не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Приписами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Розділом VII ЦПК України унормований судовий контроль за виконаннями рішень.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відтак, ЦПК України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю за виконанням судових рішень виключно шляхом розгляду скарг на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця та за результатами розгляду, у разі встановлення обґрунтованості скарги, постановлення ухвали, якою поновлюється порушене право заявника, шляхом визнання оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів, припинено з 22 вересня 2020 року стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття присуджених на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року за виконавчим листом № 759/22606/19 виданого 17 серпня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - без змін.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів задоволено частково.Припинено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21, а з 04 березня 2022 року продовжити виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій сумі в розмірі 1 500,00 грн, щомісячно за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 984,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гапеко Т.В. залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - без змін.

09.09.2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, відповідно до наведеної норми, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Зазначений порядок передбачено приписами статті 195 СК України, якою визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18, від 05 серпня 2021 року у справі № 757/35562/18-ц, від 24 листопада 2022 року у справі №754/12768/20) зазначено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Здійснення розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів, який є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, необхідно проводити відповідно до вимог частини другої статті 195 СК України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не виходячи з повного доходу боржника як фізичної особи-підприємця.

З урахуванням викладеного, установивши, що боржник ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, тобто не був платником податків і зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника, головний державний виконавець Бистрицька Т.В. правомірно здійснила розрахунки виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості на час виникнення заборгованості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ( "Чіжов проти України" п. 40).

Аналізуючи зазначене вище, суд приходить до висновку що скарга не підлягає задоволенню, оскільки головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицька Т.В. провівши розрахунок заборгованості ОСОБА_2 16.03.2023 року діяла в межах наданих їй повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України.

Керуючись статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицької Тетяни Василівни та зобов`язанні вчинити дію, заінтересована особа: ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текс ухвали складено 12.05.2023.

Суддя Ю.О. Твердохліб