Справа № 465/2183/20
УХВАЛА

10 квітня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Я., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» № 40-к про звільнення ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року; поновити позивача на посаді заступника головного лікаря медичної частини Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» з 11 березня 2020 року; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 11 березня 2020 року, а також стягнути витрати на правничу допомогу.

На підставі листа голови Франківського районного суду м. Львова С. Мартьянової від 30.03.2023 про неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 03.04.2023 року надійшли до Залізничного районного суду м. Львова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2023 року справу № 465/2183/20 передано судді Гедз Б.М.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023 заяву судді Гедз Б.М. про самовідвід при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2023 року справу № 465/2183/20 (номер провадження 2/462/1002/23) передано судді Іванюк І.Д.

Вивчивши матеріали справи, суддею Іванюк І.Д. встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані тим, що у період з 17.12.2018 року до 11.03.2020 року він перебував на посаді заступника головного лікаря з медичної частини у КНП «Стоматологічна поліклініка № 4» та наказом в.о. обов`язків головного лікаря Нечипоренка Б. № 40 від 10.03.2020 був звільнений із займаної посади.

Враховуючи, що протягом періоду перебування позивача на посаді заступника головного лікаря з медичної частини у КНП «Стоматологічна поліклініка № 4» посаду головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» обіймав ОСОБА_2 , з яким головуюча суддя у справі перебуває у тривалих та дружніх стосунках, тому вважаю, що дані обставини можуть викликати сумнів у безсторонності, об`єктивності та неупередженості судді та в майбутньому призвести до скасування рішення у даній справі із зазначених підстав.

На підставі викладеного та відповідно до ст. 36 ЦПК України, вважаю за необхідне заявити самовідвід у вказаній справі.

Так, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою ст. 36 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно із ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно із ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартиненко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським Судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66,69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в низці рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язковими для врахування судами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За даних обставин, а також з метою унеможливлення виникнення різного роду сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді Іванюк І.Д. при розгляді даної справи, у відповідності до правил суддівської етики, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії, яка дає можливість вирішити питання про самовідвід на даній стадії, самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и л а:

Заяву судді Іванюк І.Д. про самовідвід у розгляді цивільної справи № 465/2183/20 (номер провадження 2/462/1002/23) за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Матеріали справи № 465/2183/20 (номер провадження 2/462/1002/23) передати до канцелярії Залізничного районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д. Іванюк