Справа № 497/1798/23
Провадження № 2-н/497/89/23
УХВАЛА

14.08.23 року суддя Болградського районного суду Одеської області Раца В.А., розглянувши заяву Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» в особі його структурного підрозділу Одеське міжрегіональне управління з експлуатації газового господарства про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за послуги з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Мишевський В.М., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності, зареєстрованої за №111 від 21.03.2023 року, звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , Авангардівської сільської територіальної громади в Одеському районі Одеської області, в сумі 7 968,59 грн., а також судового збору в сумі 268 грн. 40 коп.

11.08.2023 року відповідно до вимог ст.165 ЦПК України, суддею було сформовано та отримано електронний запит з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , відповідно до якого адреса його реєстрації АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання видачі судового наказу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

В п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України законодавець закріпив, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Частинами 1-3 ст. 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

В ст. 642 ЦК України законодавець закріпив, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, дачних будинках регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" ( ч.1 ст.2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно ч.2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу та оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ), до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

В ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавець закріпив, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості ( ч.ч.1,2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги).

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827.

Відповідно до п.п.2,3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Згідно ч.9 зазначених Правил для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу.

За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Пунктом 32 вказаних Правил постачання природного газу передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Аналогічні положення закріплені і в Кодексі газорозподільних систем, затвердженому Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494.

В ч.7 глави 3 розділу VI вказаного Кодексу законодавець закріпив, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

В п.13 Постанови "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" від 23.12.2011 №14 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також роз`яснив, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

З долученої до заяви довідки про фінансовий стан споживача вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Заборгованість за період з 01.01.2020 по 01.08.2023 становить 7 968 грн. 59 коп., при цьому у заяві про видачу судового наказу не зазначений період за якій утворилася заборгованість та за якій період представник просить стягнути заборгованість.

Доказів, які б свідчили, про направлення повідомлень боржникові про виниклу заборгованість та отримання них останнім, до заяви не долучено.

Водночас, представником заявника надано суду договір купівлі-продажу від 26.12.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав земельну ділянку, площею 0,0503 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Наявність за вищезазначеною адресою житлового будинку до якого може постачатися природний газ суду надано не було. Право власності на земельну ділянку не свідчить про право власності на житловий будинок.

Роздруківка з фінансового стану по особовому рахунку споживача ОСОБА_1 , свідчить, що в графі «сплачено» відомості відсутні, тобто жодна оплата за розподіл (доставку) природного газу за період з січня 2020 року по липень 2023 року не відбулася.

Також заявником не надано суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 спожив природний газ і спожив саме той газ, постачання якого здійснив йому саме заявник, і що останній є єдиним діючим постачальником природного газу для нього. Не підтверджено і факт приєднання будинку АДРЕСА_1 до мережі газопостачання.

Таким чином, представником заявника не доведено факту приєднання споживача (боржника) до умов договору розподілу природного газу, відповідно не вбачається з долучених документів виникнення або порушення права грошової вимоги заявника, за якою останнім подано заяву про видачу судового наказу.

Щодо заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, то вона не містить дати, що позбавляє суд встановити дату з якої особа уклала відповідний договір.

За таких обставин, наявні правові підстави для відмови у видачі судового наказу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.165,166 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «ОДЕСАГАЗ» в особі його структурного підрозділу Одеське міжрегіональне управління з експлуатації газового господарства у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за послуги з розподілу природного газу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.А.Раца