Справа № 203/1130/22
Провадження № 2/0203/229/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

31.03.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 27.09.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що у книзі реєстрації шлюбів 27.09.2008 року зроблено запис № 733, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.09.2008 року;

- після реєстрації розірвання шлюбу прізвище залишити « ОСОБА_5 »;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 27.09.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 27.09.2008 року зроблено запис за №733. У сторін у шлюбі народилося двоє синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як пояснила позивач, спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте згодом сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, з припиненням яких минуло три роки та на час звернення позивача до суду такі не відновлювались. При цьому між сторонами відсутнє взаєморозуміння та кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дітей, ведення спільного господарства, крім того, відповідач почав поводити себе агресивно по відношенню до позивача та їх дітей, постійно виникали сварки, що негативно впливало на психоемоційний стан дітей.

З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позов.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснили суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому представник позивача зазначив, що сторони проживають окремо, їм був наданий судом строк для примирення, проте сторони не примирились та позивач не бачить у цьому сенс.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні. При цьому відповідач зазначив, що у нього немає жодних доказів на підтвердження того, що позивач є живою, є органи, які її розшукують, бо він звернувся до них із заявою, яка внесена до ЄРДР. Також відповідач пояснив, що він не бачив дружину та дітей з березня 2022 року, бажає оформити майно на дітей.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.04.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 28.07.2022 року було частково задоволено клопотання відповідача, надано сторонам строк для примирення три місяці, у задоволенні іншої частини вимог заяви відповідача відмовлено, зупинено провадження в цивільній справі № 203/1130/22 до закінчення строку для примирення, тобто до 10:30 години 28.10.2022 року.

Ухвалою суду від 28.10.2022 року було поновлено провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалами суду від 08.11.2022 року, 11.11.2022 року, 16.12.2022 року, 01.02.2023 року, 17.02.2023 року, 23.03.2023 року були задоволені клопотання представника позивача, призначено проведення судових засідань 11.11.2022 року об 11:00 годині, 16.12.2022 року о 10:00 годині, 01.02.2023 року о 10:00 годині, 17.02.2023 року об 11:00 годині, 23.03.2023 року о 16:00 годині, 21.04.2023 року об 11:00 годині в цивільній справі, дозволено позивачу ОСОБА_1 брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та застосуванням системи відеоконференцзв`язку EASYCON за допомогою сервісу http://vkz.court.gov.ua.

Ухвалою суду від 11.11.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в цивільній справі та визнання обов`язковою явку позивача у судове засідання для надання особистих пояснень.

Ухвалою суду від 21.04.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження в цивільній справі.

У чергове судове засідання, призначене на 21.04.2023 року, з`явились всі учасники справи, позивач брала участь у судовому засідання в режимі відеоконференції.

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухав заключні слова учасників справи.

21.04.2023 року у судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.09.2008 року громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.09.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за №733; прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 ; місце реєстрації: Бабушкінський відділ реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.09.2008 року, серії НОМЕР_1 .

Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Це підтверджується копіями: свідоцтв про народження від 09.08.2011 року, серії НОМЕР_2 , від 08.10.2013 року, серія НОМЕР_3 .

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з п. 10, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також суд враховує і те, що згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (заяви №№ 29381/09 та 32684/09) Суд наголосив на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя.

Крім того, у пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява № 56030/07) від 12 червня 2014 року Суд наголосив на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим, Суд повторно наголосив, що відповідно до статті 8 Конвенції також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» Європейський суд з прав людини чітко не визначає, бо воно охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (рішення у справі «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява № 44647/98).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам сім`ї, що має істотне значення, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю. Водночас доводи відповідача щодо розшуку позивача та відсутності доказів щодо того, чи жива вона, суд не бере до уваги, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, не стосуються предмета спору та спростовані в ході судового розгляду справи, про що зазначено у судових рішеннях, ухвалених за результатами розгляду клопотань відповідача про зупинення провадження у справі з тих самих підстав, які набрали законної сили.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також того, що позов ОСОБА_1 задоволений повністю, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), який зареєстрований 27.09.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис за №733) розірвати.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 28.04.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва