Дата документу 14.08.2023 Справа № 315/1758/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/1758/18 Головуючий у 1-й інстанції: Телегуз С.М.
Провадження № 22-ц/807/171/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у особі представника Власенка А.О. на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2006р. між сторонами укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту в розмірі 8500 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» вважає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 12.11.2018р. має заборгованість в сумі 78 531,75 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредитом - 28 415,37 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23 794,86 грн., пеня - 22 105,72 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 3 715,80 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь разом із понесеними судовими витратами.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про зміну імені, позивач змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 21.06.2006р. в сумі 28 415,37 грн., а також в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 637,49 грн., а всього 29 052,86 грн. (двадцять дев`ять тисяч п`ятдесят дві гривні 86 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Власенка А.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити нове рішення, яким вимоги про стягнення заборгованості за процентами задовольнити у повному обсязі.

Вказана апеляційна скарга банку надійшла до апеляційного суду 24.02.2022р.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Справа була витребувана з Гуляйпільського районного суду, але направлена до апеляційного суду не була.

Наказом голови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09 березня 2022 року припинено роботу Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 територіальна підсудність справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області визначена за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року цивільну справу № 315/1758/18 за вищевказаним позовом витребувано з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яка була направлена на електронну адресу суду для виконання, проте виконана не була, справа до суду апеляційної інстанції не надійшла.

Відповідно до листа від 15.09.2022р. (вх. № 3160 від 15вересня 2022) справа № 315/1758/18 з Гуляйпільського районного суду Запорізької області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області не надходила.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року № 49/0/9-22, відбулася зміна територіальної підсудності справ, підсудних Гуляйпільському районному суду Запорізької області, яка визначена за Заводським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2022 року направлено копії матеріалів за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «КБ «ПриватБанк» у особі представника Власенка А.О. для вирішення процесуального питання про відновлення втраченого судового провадження.

17 квітня 2023 року до Запорізького апеляційного суду надійшло відновлене судове провадження.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2023р. відкрито апеляційне

провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги Акціонерне товариство Комерційний банк «При-

ватБанк» зазначило, що сторони кредитного договору погодили проценти за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, що підтверджується копією заяви від 21.06.2006р., в якій в розділі «Кредитна карта» зазначено, що розмір базової процентної ставки складає 3% на місяць (36% на рік). Отже, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті ці істотні умови договору. Позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів із відповідача є правомірним.

Також вказано, що суд першої інстанції, не погоджуючись із розрахунком банку щодо процентів за користування кредитом за різними ставками, мав самостійно визначити і стягнути заборгованість за процентами відповідно до положень закону та підписаної відповідачем заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи відповідно до приписів ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц, також зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови в позовних вимогах щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення пов-

ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового

рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки, на думку суду, заява відповідача про укладення кредитного договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту від 21.06.2006 не містить істотних умов, зокрема, щодо відсотків за користування кредитними коштами та розміру процентної ставки.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не може повною мірою погодитися із зазначеними висновками суду. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі наданих сторонами і досліджених судом доказів, правильно встановивши характер спірних правовідносин щодо існування між сторонами договірних відносин на підставі заяви від 21.06.2006р., у зв`язку із чим стягнув заборгованість за тілом кредиту, невірно встановив обставини щодо відсутності узгоджених інших умов кредитного договору, зокрема, щодо відсотків.

Судом встановлено, що 21.06.2006р. ОСОБА_1 було підписано заяву (1 2 а.с. 21-22), з тексту якої вбачається, що ОСОБА_7 ознайомилася та погодилася з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Вона виразила свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В подальшому, 29.11.2008р. ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , змінивши прізвище на « ОСОБА_1 » (т. 2 а.с. 54-55).

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії паспорту та копії свідоцтва, відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » ( т. 1 а.с. 137, 141), актовий запис про таку зміну долучено на стадії апеляційного провадження.

Зазначену заяву відповідача від 21.06.2006 судом визнано як укладений між сторонами кредитний договір, на що вказують подальші дії сторін договору щодо надання банком відповідачці кредитного ліміту та його виростання нею. Тож суд, вирішуючи справу, стягнув заборгованість відповідача за тілом кредиту, та остання визнала позов в цій частині, подавши відповідну письмову заяву від 27.01.2022р. ( т. 1 а.с. 220), та рішення суду в цій частині не оскаржила, отримавши його копії 04.02.2002 ( т. 1 а.с. 225), погодившись із встановленими судом вище зазначеними обставинами.

Досліджуючи доводи скарги банку в тій частині, що між сторонами в заяві було узгоджено й інші умови, колегія встановила наступне.

Так, відповідно до умов заяви відповідачка просила надати їй кредитні кошти у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 .

Також зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Передбачено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від

суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може відбуватися як

шляхом внесення грошових коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебе-

тної карти № 133238. Базова процентна ставка становить 3 % на місяць.

Згідно з довідкою про зміну кредитування та обслуговуваня кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за вказаною заявою відбувся 26.04.2006р., а кредитний ліміт в сумі 500 грн. встановлено було 09.11.2006р. В подальшому кредитний ліміт змінювався банком наступним чином: 10.11.2006р. - збільшено до 4500 грн., 04.12.2007р. - збільшено до 5000 грн., 11.02.2009р. - зменшено до 4100 грн., 18.04.2009р. - зменшено до 2480 грн., 16.06.2009р. - зменшено до 2040 грн., 22.02.2011р. - збільшено до 2440 грн., 20.06.2011р. - збільшено до 2840 грн., 20.07.2011р. - збільшено до 3240 грн., 19.08.2011р. - збільшено до 3840 грн., 16.03.2013р. - збільшено до 8000 грн., 05.04.2013р. - збільшено до 8500 грн., 11.02.2016р. - збільшено до 10800 грн., 13.07.2016р. - збільшено до 15000 грн., 26.10.2016 - збільшено до 20000 грн., 18.07.208р. - знижено до 0 ( т. 1 а.с. 150).

З довідки про видані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 21.06.2006р. картки вбачається, що банком їй були видані наступні картки: 24.06.2006р. картка № НОМЕР_1 з терміном дії - 04/15, 13.03.2013р. картка № НОМЕР_2 з терміном дії 06/16, 14.11.2014р. картка № НОМЕР_3 з терміном дії 01/18, 21.10.2016р. картка № НОМЕР_4 з терміном дії 05/20 ( т 1 а.с. 151).

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З урахуванням вище зазначеного колегія суддів приймає як обґрунтовані доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що умова щодо оплатності договору та розміру процентної ставки не узгоджувались між сторонами.

Кредитним договором, оформленим у вигляді заяви б/н від 21.06.2006р. визначена базова процента ставка у розмірі 3 (три) відсотки в місяць, тобто 36 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Додаткових угод щодо її зміни матеріали справи не містять, а посилання банку на те, що така зміна відбулась через приєднання відповідача до нових редакцій Умов та Правил надання банківських послуг, колегією не приймаються, оскільки умови щодо зміни процентної ставки мають узгоджуватись між сторонами лише письмовим договором, підписаним кожним учасником. Тож зміна її банком в односторонньому порядку без погодження з позичальником в установленому законом порядку є нікчемною в силу приписів ч. 3 статті 1056-1 ЦК України.

Розмір заборгованості за тілом кредиту, стягнутий цим рішення суду першої інстанції становить 28 415,37 грн., з чим погодилась відповідач. Розмір відсотків, нарахованих на вказане тіло кредиту, який визначений розрахунком заборгованості станом на 12.11.2018р., становить 23 794,86 грн.,

Проте у наданому розрахунку банку проценти за користування кредитом визначались за різними ставками, а саме, 30 %, 32, 4 %, 34,80 %, 36 %, 42 %.

Колегія виходить із того, що ставки процентів у розмірі 30 %, 32,4 % та 34,80 % річних є меншими від узгодженої між сторонами ставки 36 %, тож заборгованість за ті періоди, у яких застосовано для нарахування процентів ці ставки, перерахунку не підлягає, оскільки нарахування за зменшеною ставкою порівняно з узгодженою прав відповідача не порушує. Ця заборгованість за відсотками становила, за розрахунком позивача, 153 грн.

За розрахунком заборгованості встановлено, що проценти за більшою від ставки 36 % річних нараховувались відповідачу у наступних періодах: з 01.04.2015р. по 31.05.2015р. за ставкою у розмірі 42 %; з 01.06.2015р. по 15.03.2016р. за ставками 3,24 та 42 % річних, з 15.03.2016 по 12.11.2018р. за ставкою 42 %.

Перевіривши період з 01.04.2015р. по 31.05.2015р., колегія встановила, що попри те, що у табличному розрахунку зазначено в цей період ставка відсотків у розмірі 42 % на поточне тіло кредиту, фактично увесь цей період банк продовжував нараховувати відсотки за попередньою ставкою 32,40 %. Тож в цьому період розмір заборгованості за процентами банком в сумі 153,27 грн. є визначеним правильно.

Досліджуючи табличний розрахунок заборгованості за період з 01.06.2015 по 12.11.2018р., колегія встановила, що, крім застосування збільшеної ставки процентів, банк змінив порядок розрахунків та почав у тіло кредиту включати відсотки, штрафи та пеню, що не було узгоджено між сторонами договору належним чином. Таким чином штучно збільшувалась сума, на яку банк нараховував відсотки, а відтак і сам розмір заборгованості по відсоткам. Між тим, у заяві позичальника відсотки передбачалась лише за користування фактично отриманими кредитними коштами, а їх ставка була фіксованою - 3 % щомісячно, тобто 36 % річних.

Враховуючи, що банк іншого розрахунку відсотків не надав, а в апеляційній скарзі зазначив, що перевірка розміру заборгованості із наведенням власного розрахунку у разі непогодження з розрахунком позивача покладається на суд, колегія здійснила власний розрахунок.

Отже, не зважаючи на те, що у банку мається автоматична програма здійснення розрахунку заборгованості за договорами, та, що здійснення розрахунку без застосування такої програми за тривалий час користування кредитом є дуже затратним у часі та кропітким процесом, колегія здійснила такий перерахунок та викладає його механізм.

Так, у періоді з 01.06.2015р. по 12.11.2018р. за основу для нарахування базової фіксованої ставки розміром 36 % річних колегія брала лише ту суму, якою фактично скористалась відповідач та яка визначена у графі 3 «витрати клієнтом кредитних коштів»:

-10.06.2015р відбулось зняття 20 грн., якими клієнт користувалась 15 днів, тому

розмір відсотків з 10.06.2015 по 24.06.2015 становить: 20 х 36 : 100 : 365 х 15 = 0,30 грн.;

-25.06.2015р відбулось зняття 212 грн., якими клієнт користувалась 15 днів, тому

розмір відсотків з 25.06.2015 по 09.07.2015 становить: 212 х 36 : 100 : 365 х 15 = 3,14 грн.;

-10.07.2015р відбулось зняття 20 грн., якими клієнт користувалась 30 днів, тому

розмір відсотків з 10.07.2015 по 09.08.2015 становить: 20 х 36 : 100 : 365 х 20 = 0,60 грн.;

-10.08.2015р відбулось зняття 550 грн., якими клієнт користувалась 16 днів, том розмір

відсотків з 10.08.2015 по 26.08.2015 становить: 550 х 36 : 100 : 365 х 16 = 7,90 грн.;

-27.08.2015р відбулось зняття 848 грн., якими клієнт користувалась 6 днів, тому

розмір відсотків з 27.08.2015 по 01.09.2015 становить: 848 х 36 : 100 : 365 х 6 = 5,02 грн.;

-02.09.2015р відбулось зняття 107 грн., якими клієнт користувалась 1 день, тому

розмір відсотків становить: 107 х 36 : 100 : 365 х 1 = 0,10 грн.;

-03.09.2015р відбулось зняття 318 грн., якими клієнт користувалась 1 день, тому

розмір відсотків становить: 318 х 36 : 100 : 365 х 1 = 0,31 грн.;

-04.09.2015р відбулось зняття 427,68 грн., якими клієнт користувалась 1 день,

тому розмір відсотків становить: 427,68 х 36 : 100 : 365 х 1 = 0,42 грн.;

-05.09.2015р відбулось зняття 20 грн., якими клієнт користувалась 1 день, тому

розмір відсотків становить: 20 х 36 : 100 : 365 х 1 = 0,02 грн.;

-06.09.2015р відбулось зняття 107 грн., якими клієнт користувалась 2 дні, тому

розмір відсотків з 06.09.2015 по 07.09.2015 становить: 107 х 36 : 100 : 365 х 2 = 0,21 грн.;

-08.09.2015р відбулось зняття 424 грн., якими клієнт користувалась 4 дні, тому

розмір відсотків з 08.09.2015 по 11.09.2015 становить: 424 х 36 : 100 : 365 х 4 = 11,42 грн.;

-12.09.2015р відбулось зняття 212 грн., якими клієнт користувалась 3 дні, тому

розмір відсотків з 12.09.2015 по 14.09.2015 становить: 212 х 36 : 100 : 365 х 3 = 0,63 грн.;

-15.09.2015р відбулось зняття 107 грн., якими клієнт користувалась 24 дні, тому

розмір відсотків з 15.09.2015 по 09.10.2015 становить: 107 х 36 : 100 : 365 х 24 = 2,53 грн.;

-10.10.2015р відбулось зняття 20 грн., якими клієнт користувалась 22 дні, тому

розмір відсотків з 10.10.2015 по 02.11.2015 становить: 20 х 36 : 100 : 365 х 22 = 0,43 грн.;

-03.11.2015р відбулось зняття 318 грн., якими клієнт користувалась 3 дні, тому

розмір відсотків з 03.11.2015 по 05.11.2015 становить: 318 х 36 : 100 : 365 х 3 = 0,94 грн.;

-06.11.2015р відбулось зняття 107 грн., якими клієнт користувалась 4 дні, тому

розмір відсотків з 06.11.2015 по 09.11.2015 становить: 107 х 36 : 100 : 365 х 4 = 0,42 грн.;

-10.11.2015р відбулось зняття 20 грн., якими клієнт користувалась 16 днів, тому

розмір відсотків з 10.11.2015 по 26.11.2015 становить: 20 х 36 : 100 : 365 х 16 = 0,32 грн.;

-27.11.2015р відбулось зняття 205,10 грн., якими клієнт користувалась 13 днів,

тому розмір відсотків з 27.11.2015 по 09.12.2015 становить: 205,10 х 36 : 100 : 365 х 13 = 2,63

грн.;

-10.12.2015р відбулось зняття 20 грн., якими клієнт користувалась 15 днів, тому

розмір відсотків з 10.12.2015 по 24.12.2015 становить: 20 х 36 : 100 : 365 х 15 = 0,30 грн.;

-25.12.2015р відбулось зняття 212 грн., якими клієнт користувалась 20 днів,

тому розмір відсотків з 25.12.2015 по 13.01.2016 становить: 212 х 36 : 100 : 365 х 20 = 4,18 грн.

Таким же чином проведено розрахунки відсотків і за подальший період з 14.01.2016 по 12.11.2018 (дату визначення заборгованості банком у цій справі).

За підсумками визначення відсотків за кожною сумою зняття відповідачем кредитних коштів за період з 01.06.2015р. по 12.11.2018р. мало бути нараховано відсотків на суму 264,40 грн., а також з урахуванням боргу за період до 01.06.2015р. в сумі 153,27 грн. загальна сума складатиме 417,67 грн.

Між тим, колегією одночасно розрахована сума вкладених коштів відповідачем на свої рахунки за період 09.11.2006р. (надання кредитного ліміту) до 12.11.2018р., яка складає 62 977,25 грн. Тож колегія, не досліджуючи обставини щодо встановленого судом розміру заборгованості за тілом кредиту в сумі 28 415,37 грн., оскільки рішення суду в цій частині не оскаржується, вважає, що визначена правильним чином апеляційним судом сума відсотків була повністю погашена відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині є необґрунтованим, але лише з тих підстав, що заборгованість по відсоткам відсутня, а не з підстав неузгодженості цієї складової кредитного договору та відсутності права у банку нараховувати відсотки.

Таким чином, апеляційна скарга банку є частково обґрунтованою, тому відповідно до п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює мотивувальну частину рішення з урахуванням встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, виклавши її у редакції цієї постанови.

З гідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом визнано частково обґрунтованою апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», але при цьому його позовні вимоги щодо відсотків не задоволено, то підстав для стягнення на його користь будь-якої частини судового збору не мається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у особі представника Власенка А.О. задовольнити частково.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 січня 2022 року у цій справі в оскаржуваній частині змінити, виклавши його мотивувальну частину щодо відмови у стягненні заборгованості по відсоткам у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 14 серпня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова