ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6710/23 Справа № 179/210/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна, Чернеччинська сільська рада, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з, уточненим 15 лютого 2023 року, позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - державний нотаріус Магдалинівської ДНК Сушко В.Б., Чернеччинська сільська рада, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 та після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) 3,827 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0327, яка розташована на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади, Новомосковського району (Магдалинівського) району Дніпропетровської області.

Вказував, що за життя його мати склала заповіт, який був посвідчений 16 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Лопатніченко Т.Ф. та зареєстрований за реєстровим №128, згідно якого заповідала йому сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП №0113048. На момент складення заповіту мати мала тільки сертифікат на право на земельну частку (пай), а після отримання державного акта на право власності на земельну ділянку не змінила та не скасувала заповіт, оскільки не придала цьому значення. Пізніше ОСОБА_4 , на підставі вказаного сертифікату, отримала земельну ділянку в натурі на місцевості з визначенням меж, присвоєнням кадастрового номеру, про що було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №023545 від 19 лютого 2004 року.

Зазначав, що спадкоємцями за законом на спадкове майно після померлої ОСОБА_4 є її діти, він та відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . В липні 2022 року він звернувся до державного нотаріуса Магдалинівської ДНК з заявою про вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 01 липня 2022 року до Магдалинівської ДНК надійшла заява його брата ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 на його користь. 06 липня 2022 року до Магдалинівської ДНК від його сестри ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що 29 листопада 2022 року державним нотаріусом Сушко В.Б. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що заповіт містить розпорядження, яке суперечить вимогам законодавства. А саме, в заповіті вказано: «...свій сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП №0113048 заповідаю ОСОБА_2 ». Стає зрозумілим, що заповідальне розпорядження повинно бути складено на приватизовану земельну ділянку, а не на право на земельну частку (пай), що визначається сертифікатом. Для успадкування майна надано не сертифікат, а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №023545 на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 . Тобто, земельна ділянка вже виділена в натурі на місцевості та має свій кадастровий номер :01:002:0327. Також, державний нотаріус зазначив, що заповіт викликає сумніви в його змісті, протиріччя, незрозумілості, носять суперечливий характер, та вказує на спір між спадкоємцями, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку (пай) площею 3,827 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0327, яка розташована на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району, Дніпропетровської області.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року позов задоволено. Вирішено питання відносно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин та задовольнив позов. Звертала увагу на те, що заповіт складено ОСОБА_5 , а сертифікат на право на земельну часту (пай) серії ДП №0113048 було видано на ім`я ОСОБА_6 . Наголошувала на тому, що її мати заповідала позивачу виключно сертифікат, що чітко вбачається із заповіту, а не земельну ділянку.

14 серпня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. В якому він, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що мати мала намір заповісти йому саме земельну ділянку, на яку у неї на час складання заповіту був відповідний сертифікат.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що матір позивача та відповідачів по справі ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Лопатніченко Т.Ф. був посвідчений заповіт, який зареєстрований за реєстровим №128, згідно якого ОСОБА_4 заповідала позивачеві свій сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП №0113048.

Правом на спадкування скористались позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_1 , подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви. Відповідач ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП №023545, виданим 19 лютого 2004 року, ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації №885-р від 01 грудня 2003 року є власником земельної ділянки с кадастровим номером :01:002:0327, площею 3,827, у межах, передбаченим планом, що розташована на території Чернеччинської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0113048 свідчить про те, що цей сертифікат виданий громадянину України - члену КДСП «Промінь» ОСОБА_4 на підставі рішення Магдалинівської районної державної адміністрації від 21 травня 1997 року №394-р, в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КДСП «Промінь» розміром 4.00 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат виданий 04 червня 1997 року.

У розпорядженні голови Магдалинівської районної державної адміністрації №885-р від 01 грудня 2003 року «Про передачу земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю по колишньому КДСП «Промінь» Чернетчинської сільської ради зазначено, що на підставі заяв громадян, які мають сертифікати на земельну частку (пай) по колишньому КДСП «Промінь» Чернетчинської сільської ради, вирішено передати громадянам згідно із списком, що додається, земельні ділянки в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю), та видати державні акти на право приватної власності на землю. Згідно додатку до розпорядження ОСОБА_4 відводиться земельна ділянка площею 3,8270 га та видається відповідний державний акт.

Постановою державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений секретарем Чернеччинської сільської ради 16 березня 2000 року за реєстровим №128, на відповідну на земельну ділянку площею 3,827 га, кадастровий номер :01:002:0327, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Підставою для відмови позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус у своїй постанові вказав ненадання заявником документу, який би посвідчував право власності на земельну ділянку та не пред`явлено заявником документу, який вказаний у заповіті.

Виходячи з обставин справи суд першої інстанції дійшов висновку, що після складення заповіту ОСОБА_4 реалізувала своє право на земельну частку (пай) та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, та її воля як заповідача була спрямована саме на передання позивачеві земельного паю у вигляді відповідної земельної ділянки, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина перша та друга статті 1223 ЦК України).

У частинах першій, другій, четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

16 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Лопатніченко Т.Ф. був посвідчений заповіт, який зареєстрований за реєстровим №128, згідно якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 свій сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП №0113048.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року №899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 11 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). А згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пунктів 16,17 Перехідних положень ЗК України (у редакції, чинній на момент отримання ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку) громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Земельна частка (пай) та земельна ділянка - це різні об`єкти права власності. Земельна частка (пай) це частка в спільній (колективній) частковій власності в землі колишнього сільськогосподарського підприємства члена цього підприємства, право на яку підтверджується сертифікатом.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП №023545, виданим 19 лютого 2004 року, ОСОБА_4 , на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації №885-р від 01 грудня 2003 року, є власником земельної ділянки кадастровим номером :01:002:0327, площею 3,827, у межах, передбаченим планом, що розташована на території Чернеччинської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74.

Тобто, ОСОБА_4 реалізувала своє право та отримала у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0327, площею 3,827, у межах, передбаченим планом, що розташована на території Чернеччинської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Встановивши, що ОСОБА_7 у заповіті від 16 березня 2000 року заповіла своєму синові ОСОБА_1 свій сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0113048, але за життя отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №023545, проте розпорядження щодо цього об`єкту права власності (земельної ділянки) на час своєї смерті на користь позивача спадкодавець не зробила, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем у порядку спадкування за заповітом права власності на спірну земельні ділянку з кадастровим номером :01:002: 0327, площею 3,827.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 331 грн.64 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна, Чернеччинська сільська рада, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 331 грн.64 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.