У х в а л а

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 175/2198/21

провадження № 61-6972ск23

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року в справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє самостійно та як законний представник малолітньої ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

В с т а н о в и в:

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Фінансова компанія «ФІНМАРК», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє самостійно та як законний представник малолітньої ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на: домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 0:02:002:0052, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0519га, кадастровий номер 0:02:002:0051, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 30 червня 2017 року, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., реєстровий номер 755, зареєстровану номер запису про право власності 29006329, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 червня 2017 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., реєстровий номер 756, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 28 грудня 2018 року, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., реєстровий номер 2212, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_8 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 0:02:002:0052 від 28 грудня 2018 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., реєстровий номер 2214, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_8 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 0519 га, кадастровий номер 0:02:002:0051 від 28 грудня 2018 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., реєстровий номер 2213, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_8 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року залишено без змін.

23 квітня 2023 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження та заявником було додано до касаційної скарги клопотання про поновлення цього строку. У клопотанні зазначено, що представник заявника отримав копію постанови 31 березня 2023 року, що підтверджується відповідною розпискою у матеріалах справи.

Однак, заявником не надано належних доказів (документів) на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема, доказів про отримання копії оскаржуваної постанови та доказів на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, що вказує на необґрунтованість заявленого ним клопотання та необхідність відмови у його задоволенні.

Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції.

Таким чином, заявнику необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (документи), які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку (докази на підтвердження зазначеної дати отримання копії постанови).

У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Тобто, заявник наводить у скарзі певні рішення Верховного Суду, однак при цьому чітко не зазначає підстави касаційного оскарження з посиланням на відповідний пункт (пункти) статті 389 ЦПК України.

Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

У частині другій статті 389 ЦПК України вказано, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, заявнику необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній чітко та належним чином підстави (підстав) касаційного оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги заявник додає платіжну інструкцію про сплату судового збору від 31 березня 2023 року № 0.0..1 у розмірі 8 931,60 грн.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року,

в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив 2 270,00 грн.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі подання позовної заяви одночасно майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками щодо вимог майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до позовних вимог, заявник оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо п`яти немайнових вимог та трьох майнових вимог. Отже, розмір судового збору за вимоги немайнового характеру становить 9 080,00 грн. Разом з цим, заявнику слід надати до суду інформацію щодо вартості спірного майна та за подання касаційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року доплатити судовий збір (з урахуванням вже сплаченої суми) розмір якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із вартості спірного майна, а також з урахуванням кількості заявлених вимог немайнового характеру.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Відповідно до пункту три частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

В порушення вимог пункту три частини другої статті 392 ЦПК України заявником у касаційній скарзі не зазначено усіх учасників справи, а саме - ОСОБА_6 , яка діє самостійно та як законний представник малолітньої ОСОБА_7 , а також її місце проживання чи перебування.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Отже, заявнику слід подати до суду виправлений примірник касаційної скарги та надати копії примірників касаційної скарги відповідно до кількості усіх учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Касаційну скаргу заявника необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко