ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1102/21 Номер провадження 22-ц/814/1936/23Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Чумак О.В.,

судді: Лобов О.А., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року, ухвалене суддею Потетій А.Г., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», треті особи: Акціонерне товариство «Український бізнес банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», треті особи: Акціонерне товариство «Український бізнес банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 27.07.2010 року між ним та ПАТ «Укрбізнесбанк» укладено кредитний договір №П-7Р. Виходячи з умов договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 80000,00 грн. строком з 27.07.2010 по 24.07.2015, а Позичальник зобов`язується повернути його та сплатити: 15 % за користування кредитними коштами, а також 0,7% від суми кредиту комісії за супроводження кредитного договору щомісячно.

Також 27.07.2010 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ПАТ «Укрбізнесбанк» були укладені договори поруки.

28.07.2010 року укладено договір іпотеки, предметом якого є належна в рівних частках на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 4.07.2018 року у справі № 545/70/17 визнано умову кредитного договору №П-7Р від 27.07.2010 року щодо сплати комісії за супроводження кредитного договору - недійсною.

7.03.2021 року до нього надійшла вимога про усунення порушень в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», якій зазначається, що право вимоги за кредитним та іпотечним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». При цьому, новий кредитор вимагає сплатити борг в сумі 52 620,70 грн.

В інформаційній довідці з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем зазначене ТОВ «ФК «Довіра Гарантія», у зв`язку з чим Товариство є відповідачем у даній справі.

Вважає, що він виконав основне зобов`язання в повному обсязі зі сплати тіла кредиту та відсотків, у зв`язку з чим договір іпотеки підлягає припиненню.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь переплачені за кредитним договором кошти в сумі 21450 грн, оскільки рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 4.07.2018 року у справі № 545/70/17 визнано умову кредитного договору №П-7Р від 27.07.2010 року щодо сплати комісії за супроводження кредитного договору недійсною. Тоді як він, виконуючи умови договору, сплачував платежі за договором відповідно до графіку, які включали в себе щомісячну комісію за супроводження кредитного договору.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 28.07.2010 року, укладеним між Акціонерним товариством «Український бізнес Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідченим та зареєстрованим нотаріусом в реєстрі № 1584.

Знято заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису № 10079034 та виключення з Державного реєстру іпотек запису № 33051590.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 21450,36 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ідентифікаційний код юридичної особи 38750239, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) на користь держави судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 1816грн.00коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ідентифікаційний код юридичної особи 38750239, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454грн.00коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ідентифікаційний код юридичної особи 38750239, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 5000грн.00коп.

З цим рішенням не погодився відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Зазначає, що дійсно рішенням Полтавського районного суду Полтавської області визнано недійсною умову кредитного договору щодо сплати комісії за супроводження кредитного договору, проте не визначив спосіб зарахування коштів у рахунок погашення за кредитним договором. Тому вважають, що заборгованість, яка утворилась, на час відступлення їм права вимоги за кредитним договором в сумі 22 940, 71 грн (10021,92 грн прострочене тіло та 12918,79 грн. прострочені відсотки) є непогашеною.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились. Від представника позивача адвоката Грибовода В.В. та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і вказане вбачається з матеріалів справи, що 27.07.2010 року між та ПАТ «Укрбізнесбанк» укладено кредитний договір №П-7Р. За умовами якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 80000,00 грн. строком з 27.07.2010 по 24.07.2015, а Позичальник зобов`язується повернути його та сплатити: 15 % за користування кредитними коштами, а також 0,7% від суми кредиту комісії за супроводження кредитного договору щомісячно (а.с. 11-14).

Погашення кредитку відбувається відповідно графіку, що є невід`ємною частиною договору.

Крім того, 27.07.2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ПАТ «Укрбізнесбанк» були укладені договори поруки (а.с. 17-22).

Також 28.07.2010 року в забезпечення кредитного договору укладено договір іпотеки, предметом якого є належна ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках на праві спільної часткової власності квартира за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 23-31) .

При цьому в реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлена заборона на відчуження зазначеного нерухомого майна (№ 10079034), а саме квартири АДРЕСА_3 та області, АДРЕСА_4 .

Також місцевим судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.07.2018 року у справі № 545/70/17 визнано умову кредитного договору №П-7Р від 27.07.2010 року щодо сплати комісії за супроводження кредитного договору - недійсною. Вказане рішення набрало законної сили 30.10.2018 року.

29 липня 2019 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено Договір № UA-EA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшли права кредитора за кредитним договором № П-7Р від 27.07.2010 року відносно ОСОБА_1 в силу п. 2.1 зазначеного Договору - до нового кредитора переходить право вимоги як до позичальника за відповідним кредитним договором, так і до поручителів, за відповідним договором поруки. Згідно з Додатку №1 до Договору № UA-EA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.07.2019 року загальний залишок заборгованості (без пені) на дату відступлення, а саме на 29.07.2019 року становить 52620,71 грн.

Крім того, 29 липня 2019 року ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., реєстровий № 12, згідно з п. 1 якого, Первісний Іпотекодержатель (ПАТ «Український Бізнес Банк») відступає та передає, а Новий Іпотекодержатель (ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») приймає та набуває всіх прав, належних Первісному Іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за Кредитними договорами та перелічені у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення прав за договорами іпотеки - відступаються права Іпотекодержателя за Договором іпотеки, серія та номер: 1584, посвідченим 27.07.2010 року приватним нотаріусом Воронковою О.А., укладеним з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № П-7Р від 27.07.2010 року.

Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є правонаступником ПАТ «Український Бізнес Банк».

07.03.2021 року до Луценка надійшла вимога про усунення порушень в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку», якій зазначається, що право вимоги за кредитним та іпотечним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». При цьому, новий кредитор вимагає сплатити борг в сумі 52620,70 грн., яка складається з простроченого тіла -10021,92 грн, прострочених відсотків 12918,79 грн, простроченої комісії 12918 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання припиненими зобов`язання за договором іпотеки та зняття заборони на відчуження іпотечного майна, суд першої інстанції виходив з того, що позивач сплатив заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, тому укладений в забезпечення даного договору іпотечний договір є припиненим.

Відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача переплачених за рахунок сплати комісії за супроводження кредитного договору коштів, місцевий суд послався на те, що кошти були сплачені на користь ПАТ «Укрбізнесбанк», тому підстави для стягнення вказаної суми з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 62б ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися в тому числі заставою.

Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості.

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Як убачається з наданих позивачем квитанцій по сплаті заборгованості за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 та ПАТ «Укрбізнесбанк», позивачем за період з 2010 року по 2015 рік сплачено 134 267 грн (а.с.31-61). Дана сума складається з сум погашення кредиту, відсотків та щомісячної комісії в розмірі 560 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Полтавського районного суду м. Полтави від 04.07.2018 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30.10.2018 року, визнано недійсною умову кредитного договору №П-7Р від 27.07.2010 року щодо сплати комісії за супроводження кредитного договору.

Відповідно до графіку погашення кредиту та оплати процентів, який є додатком до вказаного вище кредитного договору в розмір щомісячного платежу, який сплачувався позивачем ОСОБА_1 , включена сплата комісії в розмірі 560 грн., загальний розмір комісії складає 34 160 грн. Приймаючи до уваги те, що рішенням Полтавського суду Полтавської області визнано недійсною умову кредитного договору в частині сплати комісії, позивач ОСОБА_1 за кредитним договором повинен був сплатити 114365,47 грн, з них 34365,47 грн відсотки, та 80000 грн сума погашення кредиту.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 за період з 2010 по 2015 сплачено 134267 грн, ним здійснено переплату за кредитним договором №П-7Р від 27.07.2010 в розмірі 19901,53 грн (134267 грн-114365 грн).

Наявність заборгованості у зазначеному у вимозі від 03.03.2021 року розмірі 52 620,71 грн. належним чином не підтверджена. Крім того, у вказану суму заборгованості включена комісія в сумі 12918,79 грн, хоча як зазначалось вище, умова кредитного договору щодо нарахування та сплати комісії рішенням суду визнана недійсною.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором №П7-Р від 27.07.2010 року, в зв`язку з чим зобов`язання за договором іпотеки є припиненим.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду щодо зняття заборони на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису № 10079034 та виключення з Державного реєстру іпотек запису № 33051590, оскільки вказана заборона накладена до моменту виконання зобов`язання. Враховуючи те, що зобов`язання ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, підстави для збереження заборони відчуження іпотечного майна відсутні.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача в апеляційній скарзі щодо наявності заборгованості в розмірі 22940 грн., оскільки відсутні будь-які розрахунки даної заборгованості, за який період вона утворилась та з чого складається.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що Полтавський районний суд Полтавської області, визнавши умову кредитного договору щодо сплати комісії за супроводження кредиту недійсною, не визначив, куди саме підлягають зарахуванню кошти, сплачені позивачем, оскільки дані кошти не були повернуті позивачу, а залишились у власності та користуванні банку.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу у задоволенні позову про стягнення з відповідача переплачених за рахунок сплати комісії за супроводження кредитного договору коштів сторонами не оскаржувалось, тому апеляційною інстанцією воно не переглядається.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10.04.2023.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді О.А.Лобов

Л.І.Пилипчук