печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2923/21-ц
Пр. № 2-1906/24
21 березня 2023 року
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
третьої особи: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та три проценти річних за договором безпроцентної позики, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором безпроцентної позики від 26.08.2019 року у розмірі 70 000,00 Євро, 3% річних за прострочення повернення суми боргу у розмірі 2 583 Євро, а всього стягнути з відповідача на користь позивача - 72 583,00 Євро, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.08.2019 року між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики (далі - Договір безпроцентної позики від 26.08.2019 року), відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 , а останній отримав від позивача у борг на умовах безпроцентної позики грошові кошти у розмірі 75 000,00 Євро та зобов`язався повернути суму грошових коштів, отриману у позику у строк до 26.10.2019 року. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується підписами сторін у Договорі безпроцентної позики від 26.08.2019 року. Крім того, відповідно до п. 10 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, вказаний договір було укладено за згодою дружини відповідача, про що свідчить її підпис у договорі. Проте, відповідач у передбачені договором позики строки грошові кошти не повернув та ухиляється від їх повернення. З метою стягнення з відповідача боргу за договором, ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти, на що ОСОБА_2 обіцяв виконати свої зобов`язання за договором, проте грошові кошти позивачу повернуті не були. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за Договором безпроцентної позики від 26.08.2019 року у розмірі 70 000,00 Євро. Крім того, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 27.10.2019 року по 18.01.2021 року у розмірі 2 583,00 Євро.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та три проценти річних за договором безпроцентної позики; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 (далі - третя особа, ОСОБА_3 ), та підготовче засідання у справі призначено на 16.08.2021 року.
16.08.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 16.08.2021 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 29.11.2021 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 01.02.2022 року.
01.02.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С. надійшла заява про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та три проценти річних за договором безпроцентної позики, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 11.08.2022 року.
11.08.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 14.11.2022 року.
14.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 14.11.2022 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 21.03.2023 року.
21.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
В судове засідання 21.03.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 21.03.2023 року просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки судова повістка була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що судова повістка відповідачу вручена.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 21.03.2023 року.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що 26.08.2019 року між ОСОБА_4 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір безпроцентної позики (далі - Договір безпроцентної позики від 26.08.2019 року), відповідно до умов якого Позикодавець надав у позику (передав у власність) Позичальнику строком до 26.10.2019 року, а Позичальник прийняв від нього у власність строком до 26.10.2019 року грошові кошти у розмірі 75 000,00 Євро та зобов`язався повернути суму грошових коштів, отриману у позику у строк до 26.10.2019 року або достроково (а. с. 14).
Відповідно до п. 3 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, виконання Позичальником свого зобов`язання за цим Договором (повернення позики) має бути здійснено у м. Києві готівкою за місцем проживання Позикодавця.
Як визначено у п. п. 4, 5 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, після виконання Позичальником свого зобов`язання, Позикодавець повинен передати примірник Договору, який видається Позикодавцю. Наявність у Позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього Договору вважатиметься простроченням Позичальником свого зобов`язання. Сторони домовилися, що документом, який підтверджуватиме прострочення виконання зобов`язання Позичальника та безспірність заборгованості, буде письмове нагадування (у вигляді заяви) Позикодавця про суму заборгованості, яка підлягатиме поверненню, та строк платежу, передане зі зворотнім повідомленням.
Це договір вважається укладеним з моменту передачі Позикодавцем грошей у власність Позичальнику, тобто вважається укладеним сторонами (п. 6 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року).
Відповідно до п. 8 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, грошові кошти, передбачені цим Договором, передаються Позикодавцем Позичальнику у готівковій формі. Передачу грошей було здійснено під час підписання цього договору. Факт передачі Позикодавцем позики та отримання її Позичальником засвідчується підписом сторін на цьому Договорі.
Цей договір укладається за згодою дружини Позичальника ОСОБА_3 (п. 10 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року).
Відповідно до п. 11 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно п. п. 13, 14 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, якщо сторони не приймуть взаємоприйнятного рішення, то усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з цього Договору, у зв`язку з ним, або витікають з його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають остаточному вирішенню відповідно до чинного законодавства України. Спори за цим Договором розглядаються у відповідному суді за місцем проживання Позикодавця (договірна підсудність) та в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Цей Договір набуває чинності з моменту надання позики Позичальнику і є дійсним до моменту його остаточного виконання сторонами.
Як визначено у ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Як визначено у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На виконання договору позики ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 75 000,00 Євро, про що зазначено у п. 8 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року. Відповідач зобов`язаний був повернути позивачу суму позики у розмірі 75 000,00 Євро у строк до 26.10.2019 року.
Проте ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором не виконав, у визначений договором строк позику не повернув.
Крім того, на виконання вимог п. 5 Договору безпроцентної позики від 26.08.2019 року, 04.12.2020 року на адресу ОСОБА_2 позивачем було направлено заяву із вимогою про погашення заборгованості за Договором безпроцентної позики від 26.08.2019 року, яка залишена відповідачем без реагування (а. с. 15 - 16).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу позивачу у визначений договором строк, відтак, позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором безпроцентної позики від 26.08.2019 року у розмірі 70 000,00 Євро, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Отже, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 14-134цс18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц провадження № 14-446цс18, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі № 308/3824/16-ц.
За таких обставин, враховуючи зміст договору позики, яка вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у тій самій валюті в якій було надано позику, тобто у Євро.
Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, три 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 27.10.2019 року по 18.01.2021 у розмірі 2 583,00 Євро.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних є обґрунтованими.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період часу з 27.10.2019 року по 18.01.2021 року у розмірі 2 583,00 Євро є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 11 350,00 грн. у відшкодування судових витрат.
Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 610, 615, 625-629, 1046-1050 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 206, 259, 263-265, 273, 280-283, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та три проценти річних за договором безпроцентної позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором безпроцентної позики від 26.08.2019 року у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) Євро 00 євроцентів та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період часу з 27.10.2019 року по 18.01.2021 року у розмірі 2 583 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят три) Євро 00 євроцентів, а всього 72 583 (сімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят три) Євро 00 євроцентів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 28.01.1998 року.
Третя особа: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 17.10.2001 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 31.03.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко