Справа № 569/1130/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Левчука О.В.,

секретар судових засідань Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 569/1130/23

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив розірвати шлюб з відповідачкою і стягнути з неї аліменти на його користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 272 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, примирення є неможливим, шлюб існує формально. У сторін від шлюбу народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, позивач вказує, що відповідачка не надає належної матеріальної допомоги для сім`ї, тому просить стягувати з неї аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Ухвалою суду від 06.02.2023 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачки подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірительки, вказує, що його довірителька позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 07.02.2015, актовий запис № 116, сторони у справі уклали шлюб 07.02.2015.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 15.05.2018, ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками вказані сторони у справі.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюб, суд, враховуючи позицію позивача та відповідачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

За приписами ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абзацом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім того, вирішуючи питання про залишення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати з батьком, ОСОБА_1 , суд бере до уваги, що сторони після припинення шлюбних відносин у цілому дійшли згоди про проживання дитини з батьком.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що звернення позивача з такою вимогою одночасно з позовом про розірвання шлюбу не суперечить законодавству, а відтак підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідачки, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком до 6 років з 1 січня - 2272 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено поняття прожиткового мінімуму як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачкою про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає, що є усі підстави позовну вимогу про стягнення аліментів задовольнити і стягнути аліменти на утримання кожної дитини в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст.180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З врахуванням вказаних вимог процесуального кодексу 536,80 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачкою позову, а решта витрат по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн. покладаються на відповідачку, у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст.10,12,18,81,141, 142, 258,259,263-265,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 07.02.2015, свідоцтво серії НОМЕР_1 , актовий запис № 116, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 272, 00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 23 січня 2023 року і до досягнення нею повноліття.

Малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком - ОСОБА_1 .

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 536, 80 грн., сплачений на підставі квитанції № 0.0..1 від 19.01.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 536, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягомтридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідачка: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене та підписане 12.04.2023.

Суддя Левчук О. В.