Справа №442/4004/23
Провадження №2/442/901/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Півали І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

Процесуальні дії у справі.

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй відповідно до Договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки від 06.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.П. та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2015 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка загальною площею 54.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_2 її батько. Проте, останній не є членом її сім`ї, оскільки вона одружена, має своїх дітей. Відповідач був зареєстрований в будинку з 1997 року, тобто ще до того, як вона стала власником будинку. Відповідач фактично ніколи не проживав у вищевказаному будинку, а лише був там зареєстрований. Відповідач ніколи не оплачував комунальні послуги, ніякої участі в утриманні будинку не брав, його особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку немає, оскільки він з 2001 року фактично не проживав. А з 2019 їй взагалі не відомо місце його проживання та місце знаходження, так як він покинув родину. Факт реєстрації відповідача позбавляє її права розпоряджатися належним їй будинком та можливості оформити субсидію. Так як вона зареєстрована та проживає за іншою адресою, то задля економії коштів, будинок не опалюється, але щомісяця доводиться сплачувати за послуги розподілу газу. У разі оформлення субсидії, вона зможе в зимовий період пропалювати будинок.

Ухвалою судді від 14.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 04.08.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

04.08.2023 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 18.08.2023.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Допитані в судовому засіданні свідик ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою. Зазначили, що зареєстрований був лише формально, за вказаною адресою ніколи не проживав. Востаннє в селі бачили ОСОБА_2 більше 5 років тому.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що на підставі Договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки від 06.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.П. ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка, площею 0,1486 га за вищевказаною адресою.

У зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_2 .

Згідно з актом обстеження фактичного проживання ОСОБА_2 зареєстрований, але більше року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.4 ст.156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 465/8613/13-ц (провадження № 61-16222св18).

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які факт, проичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач не проживає у спірному помешканні, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, місце реєстрація місця проживання є лише фактом підтверджуючим місце знаходження особи і жодним чином не впливає на володіння нерухомістю, право на яку документально підтверджено у встановленому законом порядку, а також те, що позивач, як власник житла, має право вільно володіти, користуватися, та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, в тому числі й має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним помешканням, суд вважає позов підставним і такий слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Павлів З.С.