Справа № 165/222/23
Провадження № 2/165/251/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця

встановив:

19 січня 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТКБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви б/н на підставі якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтвердила підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, надав кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення умов договору ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі не сплатила банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Станом на день її смерті, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором б/н від 28 липня 2011 року становить 15 202,14 грн. і складає виключно заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_1 , проживаючи разом із спадкодавцем прийняв спадщину померлої ОСОБА_2 , до складу якої входять зобов`язання спадкодавця по кредитному договору б/н від 28 липня 2011 року. Однак, прийнявши спадщину, ОСОБА_1 не виконав добровільно зобов`язання спадкодавця ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк», а тому банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 в користь банку 15 202,14 грн. кредитних коштів, а також судові витрати у справі.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився. У відповіді на відзив представник ОСОБА_3 зазначила, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач не проживав разом зі спадкодавцем станом на день його смерті. Навпаки, відповідач постійно і до дня смерті спадкодавця проживав разом з боржником ОСОБА_2 і даний факт підтверджується відміткою у паспортах спадкоємця та спадкодавця про місце реєстрації особи, що в силу положень статті 1268 ЦК України, дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки відповідач прийняв спадщину до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Зазначила, що відповідач не відмовився від спадщини та не довів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту (а.с. 103-110).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у позові. Зазначив, що після смерті матері ОСОБА_2 він повідомив банк про дану обставину і за повідомленням Нововолинської державної нотаріальної контори №257/02-14 від 16 червня 2022 року на майно померлої заведено спадкову справу №114 за 2022 рік за претензією АТ КБ «ПриватБанк», однак заяви про спадкування майна своєї матері він не подавав. Доказів фактичного його проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду не надано, а оскільки сам факт реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що він є спадкодавцем, проживав разом із спадкодавцем та прийняв після померлої спадщину, а тому просить відмовити у позові банку (а.с. 99-100)

Дослідивши надані матеріали і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 28 липня 2011 року, ОСОБА_2 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 26).

Згідно копії довідки (а.с.25) позивач АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 в кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який був збільшений до 15000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) 15 вересня 2021 року (а.с.60).

Банк зазначає, що заборгованість ОСОБА_2 станом на день її смерті, за кредитним договором б/н від 28 липня 2011 року, становить 15 202,14 грн. і включає лише заборгованість за тілом кредиту (а.с. 9-17).

АТ КБ «ПриватБанк» 23 лютого 2022 року звернулося до Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області, в порядку ст.1281 ЦК України, з претензією кредитора (а.с.63).

У листі-відповіді №257/02-14 від 16 червня 2022 року державний нотаріус Кацевич Т.М. повідомила, що Нововолинська державна нотаріальна контора на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 завела спадкову справу №114 за 2022 рік, згідно претензії банку. Заяв від спадкоємців не надходило (а.с.64).

23 червня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до ОСОБА_1 з листом-претензією, в якому повідомив, що між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір. Оскільки ОСОБА_2 не виконала своїх зобов`язань, тому він, як спадкоємець, повинен виконати зобов`язання спадкодавця ( а.с.65).

Зі змісту спадкової справи, яка заведена Нововолинською державною нотаріальною конторою 16 червня 2022 року до майна померлої ОСОБА_2 , вбачається, що свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося, а майна, що входить до складу спадщини встановлено не було ( а.с. 88-98).

У ч.4 ст.25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин правоздатність боржника ОСОБА_2 припинилася 14 вересня 2021 року, тобто у момент її смерті.

Разом з тим, відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ч.2 ст.1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст.1281 ЦК України).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4 ст.1281 ЦК України).

Відповідно до 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку погасити заборгованість боржника повністю узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Тобто у будь-якому разі виконання вимоги кредитора щодо погашення заборгованості, яку мав спадкодавець, не повинно зумовити погіршення майнового стану спадкоємця без одночасного отримання ним майнової вигоди у виді спадкового майна.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що відповідач є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою до дня її смерті.

Згідно копії паспортів спадкоємця і спадкодавця та відомостей Управління ЦНАП зареєстроване постійне місце проживання ОСОБА_2 (за життя) та ОСОБА_1 значиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55-59).

Однак, державна реєстрація відповідача за тією ж адресою, що і спадкодавця, сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного спільного проживання на час смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами фактів наявності передбачених законом підстав для підтвердження обсягу та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 з метою визначення меж відповідальності спадкоємця за зобов`язаннями померлого боржника.

Клопотання про витребування таких доказів, позивачем не заявлялося.

Саме лише посилання банку на реєстрацію місця проживання відповідача із спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна, доказів того, що відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , а також того, що вони фактично проживали разом на час відкриття спадщини, не може бути підставою для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості спадкодавця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_2 погодилася, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді

Разом із тим, зазначена анкета-заява взагалі не містить жодних істотних умов договору, а саме будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, строку дії, умов щодо нарахування процентів та пені, процентної ставки, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 26).

До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів по обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані позичальником (а.с. 27-40).

Наданий банком витяг з Умов і Правил надання банківських послуг за життя ОСОБА_2 не підписаний. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами анкети-заяви діяли Умови і Правила надання банківських послуг саме в такій редакції, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Тарифи про умови кредитування з використанням кредитних карток, також не підписані позичальником.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала на мінливість Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З виписки про рух коштів по рахунку позичальника вбачається, що ОСОБА_2 користувалась кредитними коштами шляхом зняття коштів, оплати товарів і послуг за допомогою кредитної картки.

Аналізуючи надану позивачем виписку про рух коштів за кредитним договором суд встановив, що фактично нею було погашено 73 172 грн, за період з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2021 року, що перевищує суми отриманих коштів у банку (а.с.14-16).

Однак з виписки про руху коштів по рахунку вбачається, що банком здійснювалось списання коштів боржника зокрема на погашення процентів та штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи право таких списань в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 липня 2011 року банк посилався на Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», та на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як за позицією банку є невід`ємними частини укладеного кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розуміла ОСОБА_2 (за життя), була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо штрафних санкцій та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З врахуванням викладеного відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи суми коштів, які ОСОБА_2 отримала та повернула, а також відсутність заборгованості по тілу кредиту, суд вважає, що у позичальника перед банком відсутня заборгованість за тілом кредиту, оскільки нараховані та списані відсотки та штрафні санкції банком не підтверджені.

З огляду на все вищевикладене та оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення з нього в користь банку, як спадкоємця, заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 за кредитним договором №б/н від 28 липня 2011 року.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.10.2021 року у справі №552/4892/19, провадження № 61-16824св20.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме спалачений судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується документально (а.с.6), слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273 ЦПК України, на підставі ст.257, ст.610, ст.611, ч.1 ст.1054, ст.1268, ст.1269 ст.1281, ст.1282, ст.1296 ЦК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця №б/н від 28 липня 2011 року, всього в розмірі 15 202 (п`ятнадцять тисяч двісті дві) грн. 14 коп., відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк