ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2006/22Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 22-ц/817/216/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря: Стецюк М.А.

та представника відповідача ПАТ НАСК "Оранта" - Ващука Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/2006/22 за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - Ващука Ярослава Сергійовича на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року, ухвалене суддею Шульгач Н.М., повний текст якого складений 30 листопада 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача: 1) відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 14 169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 90 копійок; 2) відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 157 490 (сто п`ятдесят сім тисяч чотириста дев`яносто) гривень 30 копійок; 3) витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень (а.с. 1-7).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. Радивилівській в м. Почаїв водій автомобіля марки "ЗАЗ-110307", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка рухалася в попутному з автомобілем напрямку. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок загибелі матері її дочці - ОСОБА_1 завдано моральну шкоду та шкоду пов`язану з втратою годувальника. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ЗАЗ-110307", д.н.з. НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" згідно полісу №АМ9758492, а тому ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Позивачу, як доньці загиблої, належить виплатити моральну шкоду в розмірі 14 169,90 грн. Крім цього, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і загибелі ОСОБА_3 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була неповнолітньою і внаслідок загибелі матері втратила годувальника. Таким чином, розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника становить 170 028,00 грн. Однак, ліміт відповідальності ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200 000 грн. ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" по даному страховому випадку вже було відшкодовано загальну суму в розмірі 28 339,80 грн. і залишок ліміту страхового відшкодування становить 171 660,20 грн. Таким чином, з ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 14 169,90 грн моральної шкоди та 157 490,30 грн (до ліміту відповідальності) шкоди заподіяної втратою годувальника.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 14 169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 157 490 (сто п`ятдесят сім тисяч чотириста дев`яносто) гривень 30 (тридцять) копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь держави 1 716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) гривень 60 копійок судового збору (а.с. 34-37).

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - Ващук Ярослав Сергійович просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року по справі № 601/2006/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що обставини та висновки, які викладені в оскаржуваному рішенні є надуманими, необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають ні засобам доказування, ні правовим позиціям Верховного Суду в аналогічних справах, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим (а.с. 74-80).

В обґрунтування апеляційної скарги представник ПАТ "НАСК "Оранта" - Ващук Я.С. зазначив, що стосується питання відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника в розмірі 157 490,30 гривень, вважають, що матеріали цивільної справи не містять жодного доказу про те, що мати позивача до моменту смерті працювала та отримувала дохід, за рахунок якого надавала ОСОБА_1 матеріальну допомогу, а остання залежала від її заробітку, який був основним та постійним джерелом її існування. Встановлення саме цього факту є вирішальним при визнанні особи такою, що перебувала на утриманні або мала право одержання утримання. Крім того, станом на сьогоднішній день жодних повідомлень чи та/або заяв про виплату страхового відшкодування в порядку передбаченому ст. ст. 22, 27, 35 Закону України "Про ОСЦВВНТЗ" від ОСОБА_1 на адресу ПАТ "НАСК "Оранта" не надходило. Більше того, позивач не надав належних та допустимих доказів, які би підтверджували її майновий стан та членів її сім`ї на день смерті ( ОСОБА_3 ), а також документів, які визначені п.п. е) п. 35.2 ст. 35 ЗУ "Про ОСЦВВНТЗ".

Щодо питання стягнення витрат на послуги по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 15 000 гривень, вказують, що у матеріалах справи відсутні докази погодження між сторонами загального об`єму та вартості послуг (суми гонорару) Адвокатського об`єднання, а саме: укладеної додаткової угоди (додатку) до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж91 від 30 вересня 2022 року, що суперечить пунктам 4.1 та 6.1 Договору та те, що детальний опис робіт (наданих послуг) від 07 жовтня 2022 року не погоджений клієнтом (не підписаний ОСОБА_1 ), ПАТ "НАСК "Оранта" дійшла до обґрунтованого висновку щодо відсутності об`єктивної можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо загального об`єму та вартості послуг адвокатським об`єднанням, а тому, заявлені дані вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Коневалика Андрія Васильовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ПАТ "НАСК "Оранта" - залишити без задоволення, рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року - залишити без змін, стягнути з ПАТ "НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 правничу допомогу в розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень за подання відзиву на апеляційну скаргу, які підлягають оплаті позивачу, посилаючись на те, що справу судом першої інстанції вирішено правильно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, враховано висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, власного тлумачення характеру спірних правовідносин та висновків суду першої інстанції не спростовують. Твердження ПАТ "НАСК "Оранта" про те, що ОСОБА_1 не перебувала на утриманні у своєї загиблої матері не заслуговують на увагу, оскільки на момент загибелі ОСОБА_3 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , її донька була неповнолітньою (виповнилося 15 років), школяркою, особистих доходів не мала і обов`язок по її утриманні покладався на загиблу матір. Стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 своїм правом на відзив не скористалася.

У судовому засіданні представник ПАТ "НАСК "Оранта" - Ващук Я.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 491.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Коневалика А.В. на електронну адресу Тернопільського апеляційного суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, апеляційну скаргу ПАТ "НАСК "Оранта" - залишити без задоволення, рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року - залишити без змін, стягнути з ПАТ "НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 правничу допомогу в розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень за подання відзиву на апеляційну скаргу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника ПАТ "НАСК "Оранта" - Ващука Я.С., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08 годині 45 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись вулицею Радивилівська в м. Почаїв, в напрямку м. Кременець, вчинила наїзд на ОСОБА_3 , внаслідок чого остання загинула, про що свідчить обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000092 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9).

Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року, справа №601/1543/20, ОСОБА_2 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання призначеного цим вироком з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України (а.с. 10-13).

Вирок набрав законної сили 28.09.2022.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 22, виданим Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 10 лютого 2020 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 113 від 10 лютого 2020 року (а.с. 14-15).

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою загиблої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_3 , актовий запис №38, від 26 вересня 2018 року (а.с. 16).

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день дорожньо-транспортної пригоди) ОСОБА_1 було 15 років.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №9758492 (а.с. 17).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи додано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж-91 від 30 вересня 2022 року та детальний опис робіт від 07 жовтня 2022 року в розмірі 15 000 гривень (а.с. 20-22).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку) настала смерть потерпілої ОСОБА_3 , застосуванню підлягає саме ст.27 Закону України № 1961-ІV, яка передбачає відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. З урахуванням встановлених обставин, вимог п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері в розмірі 14 169,90 гривень, оскільки дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула пішохід ОСОБА_3 , трапилась за участю водія ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом марки "ЗАЗ-110307", державний номерний знак НОМЕР_1 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта". Загальний розмір відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних зарплат у місячному розмірі, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 56 676,00 гривень (4723,00 гривень х 12 = 56 676,00 гривень) та з урахуванням того, що право на страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_3 , мають інші члени сім`ї загиблої по 14 169,90 гривень на кожного.

Відносно позовної вимоги про стягнення відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, суд зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і загибелі ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була неповнолітньою (виповнилося 15 років), а тому внаслідок загибелі матері втратила годувальника. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 170 028,00 гривень (4 723,00 гривень х 36 = 170 028,00 гривень). Однак, ліміт відповідальності ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200 000 гривень. ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" у страховому випадку вже було відшкодовано загальну суму в розмірі 28 339,80 гривень і залишок ліміту страхового відшкодування становить 171 660,20 гривень. Таким чином, з ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 157 490,30 гривень (до ліміту відповідальності) шкоди заподіяної втратою годувальника (171 660,20 - 14 169,90 (стягнена моральна шкода) = 157 490,30).

Крім цього, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки 15 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 716,60 гривень.

Колегія суддів, з висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки суд у повній мірі врахував обставини справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У статті 3 Закону №1961-IV визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

В постанові від 05 грудня 2022 року у справі №304/936/19 (провадження №61-12719сво20) Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду сформулювала такі правові висновки.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що внаслідок ДТП (страхового випадку), яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08 годині 45 хвилин, настала смерть потерпілої ОСОБА_3 .

Визнана винною у вказаній ДТП ОСОБА_2 , що підтверджується вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року у справі № 601/1543/20 (а.с. 10-13).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 9758492 (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою загиблої ОСОБА_3 , і станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день дорожньо-транспортної пригоди) ОСОБА_1 було 15 років, а тому, на момент ДТП ОСОБА_1 перебувала у ОСОБА_3 на утриманні та на момент звернення до страхової компанії не досягнула повноліття.

Отже, встановивши, що внаслідок ДТП позивачу заподіяно шкоду, пов`язану зі смертю її матері, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу, була застрахована у відповідача, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що така подія є страховим випадком та у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну смертю потерпілого.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що матеріали цивільної справи не містять жодного доказу про те, що позивач перебувала на утриманні потерпілої, оскільки позивачу на момент ДТП було лише 15 років, тобто неповнолітньою, а батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття.

Крім того, висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону щодо стягнених сум і вірно визначив їх, а саме щодо моральної шкоди: загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних зарплат у місячному розмірі, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 становив 56 676,00 гривень (4 723,00 гривень х 12 = 56 676,00 гривень) та з урахуванням того, що право на страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_3 , мали також інші члени сім`ї загиблої, зокрема чоловік, двоє повнолітніх дітей, які раніше скористалися своїм правом на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, тому та позивачу ОСОБА_1 належить стягнути 14 169 гривень, виходячи з розрахунку: 56 676,00 : 4 = 14169.

Відносно позовної вимоги про стягнення відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, суд зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і загибелі ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була неповнолітньою (виповнилося 15 років), а тому внаслідок загибелі матері втратила годувальника. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 170 028,00 гривень (4 723,00 гривень х 36 = 170 028,00 гривень). Однак, ліміт відповідальності ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200 000 гривень. ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" у страховому випадку вже було відшкодовано загальну суму в розмірі 28 339,80 гривень і залишок ліміту страхового відшкодування становить 171 660,20 гривень. Таким чином, з ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 157 490,30 гривень (до ліміту відповідальності) шкоди заподіяної втратою годувальника (171 660,20 - 14 169,90 (стягнена моральна шкода) = 157 490,30).

Дані висновки не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо стягнення витрат на послуги по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 15 000 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції, врахувавши вартість вказаних послуг, які є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, що підтверджується договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж-591 від 30.09.2022 та детальним описом робіт від 07.10.2022, а відповідачем не доведено неспівмірність вказаних витрат.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - Ващука Ярослава Сергійовича слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Щодо стягнення з ПАТ "НАСК "Оранта" в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову (правничу) допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень, колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На виконання вказаного, представником ОСОБА_1 - адвокатом Коневаликом А.В. надано Ордер на надання правничої (правової) допомоги, серія ВС №1186961 від 14 лютого 2023 року, а також Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 14 лютого 2023 року, в якому вказано, що вартість однієї години становить 3 000 гривень, кількість потрачених годин - 3, вартість становить 9 000 гривень, за надану правничу допомогу: 1. Підготовка, написання та направлення відзиву на апеляційну скаргу в суд та відповідачу: 1.1. Ознайомлення з апеляційною скаргою. 1.2. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем. 1.3. Аналіз судової практики. 1.4. Написання відзиву на апеляційну скаргу з правовим обґрунтуванням та посиланням на судову практику. 1.5. Надсилання, засобами поштового зв`язку відзиву на апеляційну скаргу з доданими до неї документами відповідачу та суду.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - Ващук Я.С. заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вказавши, що вказаний розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним.

Колегія суддів вважає, що слід клопотання задовольнити і стягнути із Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (місце знаходження: вулиця Здолбунівська, 7-Д, місто Київ, Київська область, поштовий індекс: 02081, , телефони: 044-537-58-00, 044-537-58-01, 044-537-58-83, електронна адреса: ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України, Документ № НОМЕР_4 , орган, що видав 6119, дата видачі 25 жовтня 2018 року, дійсний до 25 жовтня 2022 року, запис №602) витрати на професійну правову (правничу) допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується відшкодування шкоди, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - Ващука Ярослава Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року - залишити без змін.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (місце знаходження: вулиця Здолбунівська, 7-Д, місто Київ, Київська область, поштовий індекс: 02081, , телефони: 044-537-58-00, 044-537-58-01 , 044-537-58-83 , електронна адреса: ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України, Документ № НОМЕР_4 , орган, що видав 6119, дата видачі 25 жовтня 2018 року, дійсний до 25 жовтня 2022 року, запис №602) витрати на професійну правову (правничу) допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 квітня 2023 року.

Головуючий: Храпак Н.М.

Судді: Парандюк Т.С.

Шевчук Г.М.