Справа № 355/1035/21
Провадження № 2/355/348/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07.07.2022 у справі №355/1035/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 67 418 грн. 62 коп., інфляційні втрати у розмірі 133 889 грн. 33 коп., що загалом становить 201 307 грн. 95 коп. та судовий збір.

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Баришівського районного суду Київської області від 07.07.2022 у справі №355/1035/21 обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при ухваленні заочного рішення не враховано суми оплати 02.05.2019 року у розмірі 71,98 грн., та 16.03.2021 року у розмірі 1 310,66 грн. Крім того, при розрахунку штрафних санкцій позивачем допущено помилки, які знайшли своє відображення у заочному рішенні. Об`єднана палата Касаційного господарського суду вважає за доцільне роз`яснити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесена з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 ю 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без врахування цього місяця, а якщо з 16 до 3 і числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Враховуючи викладене позивачем, а в подальшому і рішенням суду, неправомірно включено інфляційну складова боргу за січень 2019 року у сумі 4587,55 грн., адже з 17 січня по 31 січня 2019 року різниця складає 14 днів, що відповідно до правової позиції сформованої у справі № 910/13071/19 виключає можливість розрахунку інфляційної складової боргу.

Окремо звертаю увагу на неврахування позивачем від`ємних індексів інфляції при розрахунку, а саме за липень-вересень та грудень 2019 року.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України у справі №37/345 від 27.11.2011 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, закон передбачає, що якщо кредитор вирішив скористатися своїм правом на стягнення річних, то вони підлягають стягненню за весь час прострочення, а не за окремі місяці за вибором кредитора.

Відповідач надав суду розрахунок 3% річних у розмірі 57 669 грн. 07 коп. та індексу інфляції у розмірі 127 471 грн. 85 коп.

Загальний розмір штрафних санкцій становить 185 140 грн. 92 коп., що на 16 167 грн. 03 коп. менше, ніж за розрахунком позивача.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив суд скасувати заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 07.07.2022 у справі №355/1035/21.

23.02.2023 позивачем ОСОБА_1 подано заперечення з приводу заяви про перегляд заочного рішення враховуючи наступне.

Відповідач ОСОБА_2 не надав доказів отримання цих коштів приватним виконавцем та перерахування коштів стягувачу, тобто ОСОБА_1 .

Заява представника відповідача з посиланням на відповідне судове рішення об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду як на підставу скасування заочного рішення не може бути задоволена, оскільки не є доказом у розумінні ст. 284 ЦПК України, а роз`ясненням методики розрахунку інфляційних втрат.

Практика методики такого розрахунку не є сталою не лише для Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду, але й для Касаційного, цивільного .суду-в складі Верховного Суду і Великої Палати Верховного Суду. Про зазначене свідчить приведене представником відповідача судове рішення, а також висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19), від 4 грудня 2019 року справі № 601/2120/17, 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Викладений у заяві розрахунок представника відповідача 3% річних та інфляційних втрат не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема в розрахунку зазначено, що нібито відповідач 02.05.2019 погасив 67 788 грн., що не відповідає дійсності і докази цьому не надані. Натомість така сума фігурує в матеріалах справи як передачу 03.10.2019 Приватним виконавцем мені майна на 67 788 грн. і ця обставина бралася до уваги при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат в позовній заяві і знайшло своє відображення в заочному рішенні суду.

Крім того, представником відповідача невірно трактуються висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.1307/19 щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач зазначав, що об`єднана палата у п. 39 своєї постанови відзначила, що з огляду на правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, про те, що якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова нараховується в залежності від математичного округлення часу прострочення у неповному місяці, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з доводами позивача за змістом пункту 12 описової частини цієї та вбачає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18 та від 17.10.2018 у справі №916/1883/16, про те, що якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до боржника (відповідача) відповідальність, передбачена частиною другою стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Тобто, судом касаційної інстанції стверджується, що навіть при простроченні відповідачем виконання зобов`язання з оплати менше місяця до боржника застосовується відповідальність, передбачена частиною другою стягнення інфляційних втрат за такий місяць. Тому цим висновком підтверджена правильність нарахування і стягнення судом інфляційних втрат з 16 по 31 грудня 2019 грудня в сумі 4587,55 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач просив відмовити в задоволенні заяви відповідача в перегляді заочного рішення.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Рішенням Баришівського районного суду від 29.05.2018 у справі №355/680/17 задоволено позов про стягнення заборгованості, пені 3% та інфляційних за договором позики задоволений частково і стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.01.2014 року в сумі 330 000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 250 000 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 28 560 грн. 82 коп., інфляційні в сумі 259 532 грн. 39 коп., а всього 868 093 грн. 21 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.01.2019 у справі №355/680/17 скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені в сумі 250 000 грн. та постановлене в цій часині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 330 000 грн.

На виконання судових рішень 12.02.2019 видано виконавчий лист, який мною 20.03.2019 подано до примусового виконання і на його підставі було відкрите виконавче провадження №5867722.

У зв`язку з відсутністю у відповідача іншого майна приватним виконавцем було передано на-реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ» належний ОСОБА_2 на праві власності житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 .

Реалізація нерухомого майна проводилась Державним підприємством «СЕТАМ» 25.07.2019, 15.08.2019 та 05.09.2019. Електронні торги з реалізації вищезазначеного арештованого нерухомого майна, яке належить відповідачу, не відбулися. Ціна третіх електронних торів нерухомого майна становила 67 788,00 грн.

03.10.2019 приватним виконавцем було винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок часткового погашення боргу та видано відповідний акт про передачу майна позивачу в рахунок часткового погашення боргу.

На час передачі зазначеного майна 03.10.2019 сума невиконаного зобов`язання за судовими рішеннями складає 880 305,21 грн. (сума основного боргу за рішенням суду 948 093,21 грн.- ціна майна на останніх торгах 67 788,00 грн.), яке не виконане на час подання позову.

Таким чином відповідачем ОСОБА_2 залишається невиконаним постанова Київського апеляційного суду від 16.01.2019 у справі №355/680/17. Залишається непогашеною заборгованість у розмірі 880 305 грн. 21 коп. Вказаний розмір заборгованості відповідачем не заперечувався.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконав своєчасно рішення суду щодо повернення боргу, ОСОБА_1 скористався своїм правом звернутись до суду з позовом та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просити суд стягнути з ОСОБА_2 три проценти річних та інфляційні втрати.

Враховуючи вимоги ст. 625 Цивільного кодексу України позивач надав суду наступний розрахунок заборгованості (станом на 20 липня 2021 року):

- в якості 3% процентів від простроченої суми у період з 17 січня по 2 жовтня 2019 року (948 093,21:100x3:365x257) = 20 026,85 гривень;

- в якості 3% процентів від простроченої суми у період з 3 жовтня по 31 грудня 2019 року (880 305,21:100x3:365x89) = 6 439,49 гривень;

- в якості 3% процентів від простроченої суми за 2020 рік (880 305,21:100x3) = 26 409,16 гривень;

- в якості 3% процентів від простроченої суми у період з 1 січня по 20 липня 2021 року (880 305,21:100x3:365x201) = 14 543,12 гривень,

а всього 20 026,85+6 439,49+26 409,16+14 543,12= 67 418,62 гривень;

- в якості інфляційних з

з 17 по 31 січня 2019 року (948 093,21х101%-948 093,21):31х15 =4 587,55 гривень;

лютий-вересень 2019 року (948 093,21 х 100,5 % х 100,9 % х 101% х 100,7% х 99, 5% х 99,4 х 99,7х 100,7 - 948 093,21) = 22 754,24 грн.;

з 1 по 2 жовтня 2019 року (880 305,21x100,7-880 305,21):31x2=428,17 гривень;

з 3 по 31 жовтня 2019 року (880 305,21x100,7-880 305,21):31x29=5 764,58 гривень;

2020 рік (880 305,21x105-880 305,21) =44 015,26 гривень; січень-червень 2021 року (880 305,21x106,4-880 305,21) =56 339,53 гривень, а всього: 4 587,55+22 754,24+428,17+5 764,58+44 015,26+56 339,53=133 889,33 гривень.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: 67 418,62 + 133 889,33 = 201 307,95 гривень.

Відповідач заперечував щодо суми нарахованих штрафних санкцій та вважає, що позивачем не враховано суми оплати 02.05.2019 року у розмірі 71,98 грн., та 16.03.2021 року у розмірі 1 310,66 грн.

На підтвердження проведення оплати суду надано меморіальний ордер №130348315 від 16.03.2021 на суму 1 310 грн. 66 коп., призначення платежу ВП №58677722 від 09.03.2021р. зг. в/л №355/680/17 від 12.02.2019р. вид. Баришівським р/с Київської обл. (не спл. 973803,87 грн.) та меморіальний ордер №J05027PKGY від 02.05.2019 на суму 71,98 грн., призначення платежу: рішення 355/680/18 от 12.02.2019 ПО ВК 190426РВNKI89 ОСОБА_2 НОМЕР_1 .

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про відсутність підтверджень того, що кошти за вищевказаними меморіальними ордерами не були зараховані ОСОБА_1 чи приватному виконавцю, оскільки банківські квитанції є належним доказом зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості. На підтвердження факту не зарахування вказаних коштів позивач не надав жодних доказів. Заперечення позивача ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03.03.2021, справа № 695/1478/17, провадження № 61-8198св19, у разі, якщо погашення боргу не відбувалося, правильним є розрахунок, згідно з яким залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднімається основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що розрахунок інфляційних втрат, наданий ОСОБА_1 , є неправильним, оскільки в ньому не враховано періодичної сплати основної суми боргу, а індексацію грошових коштів визначено виходячи із того, що погашення боргу не відбувалося взагалі.

При зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу "і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць, який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Таку формулу розрахунку інфляційних втрат наведено Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19, а також Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 904/3546/19.

Натомість, відповідачем надано наступний розрахунок інфляційних втрат:

Рікмісяць нарахуванняіндекс інфляціїсума боргуінфляційні втратидата погашеннясума погашеннязалишкова сума
2019січень101
2019лютий100,5948 093,214 740,47
2019березень100,9948 093.218 532,84
2019квітень101948 093,219 480,93
2019травень100,7880 305.216 162,1402.05.201967 788,00880 305,21
2019червень99,5880 305.21-4 401,53
2019липень99,4880 305.21-5 281.83
2019серпень99,7880 305.21-2 640,92
2019вересень100,7880 305,216 162,14
2019жовтень100.7880 233,236 161,6303.10.201971,98880 233,23
2019листопад100,1880 233.23880,23
2019грудень99,8880 233,23-1 760.47
2020січень-грудень105880 233.2344 011,66
2021січень101,3880 233.2311 443,03
2021лютий101880 233,238 802,33
2021березень101,7880 233,2314 963,9616.03.20211 310,66878 922,57
2021квітень100,7878 922,576 152,46
2021травень101,3878 922,5711 425,99
2021червень100,2878 922,571 757,85
2021липень100,1878 922,57878,92
РАЗОМ 127 471,85

Розрахунок трьох відсотків річних:

дата початку періоду нарахуваннядата закінчення періоду нарахуваннякіль кіст ь днівсума боргу для розрахунку3% річнихдата погашенн ясума погашенн язалишков а сума
17.01.201901.05. 093.218 182,1702.05.201967 788.00880 305,21
02.05.201902.10. 305.2111 142.4903.10.201971,98880 233,23
03.10.201931.12.23.236'511,31ті .....
01.01.202031.12..233,23- 26 479,34
01.01.202115.03.23,235 353,7516.03.20211 310,66878 922,57
16.03.202120.07. 922,579 174,51
РАЗОМ 916 57 669,07

Таким чином, відповідно до розрахунку відповідача сума штрафних санкцій становить 185 140 грн. 92 коп.

За змістом положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 Цивільного кодексу України і статті 230 Господарського кодексу України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до щодо стягнення з ОСОБА_2 3% та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (185 140,92 х 2 013,08/ 201 307,95 = 1 851,41).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 265, 268, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 3 % річних в сумі 57 669 (п`ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн. 07 коп. та інфляційні втрати в сумі 127 471 (сто двадцять сім тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 85 коп., а загалом 185 140 (сто вісімдесят п`ять тисяч сто сорок) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 1 851 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят одна) грн. 41 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Червонописький