ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/122/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2023 р. . Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Давидюк В.О.

представника скаржника ОСОБА_1

представників боржника ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заінтересована особа - Акціонерне товариство «Аграрний фонд»,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2023 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність органу примусового виконання - Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Аграрний фонд».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/11706/23 між суддями від 07 липня 2023 року матеріали скарги передано в провадження судді Шаповалової К.В. Фактично скарга була передана судді 12 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року скаргу прийнято до розгляду та призначено у судове засідання на 1 серпня 2023 року (з урахуванням ухвали суду від 19 липня 2023 року).

28 липня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 17 липня 2023 року до суду від Солом`янського ВДВС надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

Судове засідання, призначене на 1 серпня 2023 року було відкладено на 9 серпня 2023 року за клопотанням представників боржника для надання часу для ознайомлення із скаргою та матеріалами виконавчого провадження.

7 серпня 2023 року до суду від представника скаржника надійшли додаткові письмові пояснення у справі.

8 серпня 2023 року до суду від боржника надійшли заперечення на подану скаргу.

У судове засідання 9 серпня 2023 року з`явились представники скаржника та боржника АТ «Аграрний фонд», представник Солом`янського ВДВС не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, причини неявки суду не пояснив, будь-яких заяв з процесуальних питань суду не подавав.

Враховуючи норму частини другої статті 450 ЦПК України, з огляду на надсилання державним виконавцем копії виконавчого провадження № 71727963, суд ухвалив проводити розгляд скарги у відсутність представника Солом`янського ВДВС.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи поданої ним скарги, вказав, що державний виконавець не в повному обсязі виконав рішення суду, перерахував на рахунок стягувача не всю суму боргу та передчасно закінчив виконавче провадження. Зауважив, що державний виконавець не повинен був вираховувати із суми, яка підлягала стягненню з боржника на користь ОСОБА_4 єдиний соціальний внесок, бо суми заробітної плати, стягнуті державною виконавчою службою за рішенням суду на користь працівника згідно з виконавчим листом не є базою нарахування ЄВ. Просив суд скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2023 року.

Представники боржника у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги вказали, що в резолютивній частині рішення суду було чітко зазначено про те, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 163497,34 грн із вирахування з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску. Вказане рішення суду набрало чинності та є обов`язковим для виконання. При цьому позивач як і відповідач оскаржували рішення суду в апеляційну інстанції, а також відповідач оскаржував рішення у касаційну інстанції та рішення суду першої інстанції було залишено в силі. Зауважили, що позивач не був позбавлений можливості в апеляційній скарзі зазначити про те, що судом першої інстанції невірно було написано в резолютивній частині про необхідність вирахування із заробітної плати ЄВ, проте, позивач з цього приводу рішення суду в апеляційну інстанції не оскаржував, та взагалі не подавав касаційної скарги. Вказали, що державним виконавцем рішення суду виконано в повному обсязі, а тому підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження не має.

Суд, вивчивши доводи скарги та докази додані до неї, матеріали виконавчого провадження № 71727963, заслухавши пояснення представника скаржника та представників боржника, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Під час розгляду скарги встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року стягнуто з Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за вимушений прогул за 46 робочих днів затримки видачі трудової книжки в сумі 163 497,34 грн. із вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску. Стягнуто з Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1 634,97 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 5 жовтня 2022 року та постановою Верховного Суду від 21 березня 2023 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року залишено без змін.

3 травня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до Солом`янського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 753/11751/20 від 5 квітня 2023 року.

Постановою головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві від 8 травня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71727963 з виконання виконавчого листа № 753/11751/20 від 5 квітня 2023 року про стягнення з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за вимушений прогул за 46 робочих днів затримки видачі трудової книжки в сумі 163 497,34 грн. із вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

8 травня 2023 року постановою головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві накладено арешт на грошові кошти АТ «Аграрний фонд», що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника.

9 травня 2023 року державним виконавцем Солом`янського ВДВС надіслано запит до боржника щодо визначення суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску, яку належить вирахувати із суми 163497,34 грн.

11 травня 2023 року боржник надіслав державному виконавцю лист, в якому зазначив, що з суми 163497,34 грн підлягає відрахуванню ПДФО у розмірі 29429,52 грн, військовий збір у розмірі 2452,46 грн та єдиний соціальний внесок у розмірі 35081,52 грн та зазначено, що до стягнення на користь ОСОБА_4 після відрахування вказаних податків та зборів підлягає сума в розмірі 96533,84 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 15 травня 2023 року № 20715 державним виконавцем було перераховано на рахунок ОСОБА_4 суму у розмірі 96533,84 грн, після перерахування АТ «Аграрний фонд» на рахунок Солом`янської ВДВС суми боргу по ВП № 71727963, відповідно до платіжної інструкції від 12 травня 2023 року № 815.

Представник стягувача не заперечував факт отримання на рахунок ОСОБА_4 суми в розмірі 96533,84 грн та долучив до скарги відповідний скріншот з банківської карти позивача.

12 травня 2023 року головним державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 71727963, у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як було встановлено судом, у резолютивній частині рішення суду у справі № 753/11751/20 від 17 червня 2021 року, яке набрало законної сили та було предметом перегляду у судах апеляційної та касаційної інстанцій, судом було визначено суму, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача ОСОБА_4 та при цьому чітко зазначено, що із такої суми підлягає вирахуванню ПДФО та ЄСВ.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Відповідно до статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначалось представниками боржника, представник стягувача (позивача) звертався до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки у рішенні суду від 17 червня 2021 року та просив суд виправити описку шляхом виключення з резолютивної частини рішення слів «та єдиного соціального внеску».

Ухвалою суду від 3 липня 2023 року у задоволенні заяви про виправлення описки було відмовлено та зазначено, що задоволення цієї заяви безумовно призведе до зміни суті рішення суду, а відтак вимоги заяви позивача виходять за межі положень цивільного процесуального закону щодо правових підстав для виправлення описок.

Отже, враховуючи вказані норми, державний виконавець не наділений повноваженнями під час здійснення виконавчого провадження змінювати резолютивну частину рішення суду чи трактувати її в інший спосіб, ніж зазначено. Як встановлено судом, стягувачу перераховано державному виконавцю, а державним виконавцем перераховано на рахунок позивача (стягувача) в повному обсязі суму за рішенням суду від 17 червня 2021 року з вирахуванням з неї вказаних у рішенні суду податків та зборів.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Звертаючись із цією скаргою до суду та ставлячи вимогу про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що державний виконавець не в повному обсязі перерахував суму середнього заробітку, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, оскільки безпідставно вирахувано із такої суми ЄВ, скаржник фактично просить суд внести зміни в резолютивну частину рішення суду у справі № 753/11751/20 від 17 червня 2021 року та зобов`язати державного виконавця достягнути з боржника певну суму на користь стягувача, що є недопустимо та не передбачено розділом VІІ ЦПК України.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Уразі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно та відповідно до, зокрема, приписів ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконання в повному обсязі рішення (з урахуванням його резолютивної частини) згідно з виконавчим документом, підстав для скасування постанови державного виконавця від 12 травня 2023 року під час розгляду скарги судом не встановлено, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до пункту а частини першої статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до частини другої статті 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження, які були надіслані на запит суду, не містять доказів надсилання сторонам виконавчого провадження копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2023 року (є лише супровідний лист, який не містить навіть вих. номеру), з огляду на те, що представник скаржника зазначив, що лише у судовому засіданні 3 липня 2023 року під час розгляду його заяви про виправлення описки у рішенні суду він дізнався про існування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд вважає за можливе поновити скаржнику строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2023 року.

З огляду на вищенаведене, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", керуючись статтями 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

поновити ОСОБА_4 строк для подання скарги.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заінтересована особа - Акціонерне товариство «Аграрний фонд» - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 14 серпня 2023 року.

Суддя: К.В. Шаповалова