Справа № 538/474/23
Провадження № 2/538/168/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2023 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Ухвалою судді від 07.03.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 27.03.2023 р. подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в задоволенні якого ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 28.03.2023, було відмовлено, окільки воно не грунтувалося на положеннях цивільно-процесуального законодавства, а 03.05.2023 р. відповідач надав заяву, в якій просить застосувати до позовних вимог про стягнення плати за користування земельною ділянкою за 2016-2022 роки в сумі 21 259,13 грн. наслідки визначені ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України та повністю відмовити в задоволенні позову у цій частині.
Суд, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,19 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хорошківської сільської ради, що підтверджується копією Державного акту серії ПЛ № 238642 (а.с. 5).
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за 2022 р. суд зазначає наступне.
З наданої відповідачем довідки від 24.03.2023 р. вбачається, що виплата орендної плати, якщо така і мала місце, протягом 2018-2022 років відбувалася загалом несвоєчасно, тобто з затримкою (а.с. 21). Проте вказану довідку суд не може вважати належним і допустимим доказом виплати позивачу орендної плати, оскільки вона не містить даних, яким чином така виплата проводилась, якщо такий факт мав місце. Будь-яких інших доказів на підтвердження такого факту, і відповідно на спростування аргументів позивача про невиплату орендної плати загалом, всупереч принципу змагальності відповідач не надав.
Натомість ч. 5 ст. 178 ЦПК України чітко визначено, що відповідачем до відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача…
Суд вважає, що саме відповідач, як більш захищена сторона в договірних відносинах, повинен і мав можливість надати самостійно докази на підтвердження чи спростування суми наявної заборгованості по орендній платі перед позивачем.
Таким чином, судом встановлено, що внаслідок невиконання орендарем умов договору оренди землі стосовно виплати орендної плати за землю за 2022 рік виникла заборгованість, яку орендар добровільно не сплачує. Відповідачем не надані документи на спростування наявності заборгованості по орендній платі, та суми такої заборгованості, що утворилася внаслідок несплати орендної плати, адже виключно у відповідача наявні первинні бухгалтерські документи щодо нарахування орендодавцям орендної плати та про її виплату в грошовій (чи можливо в натуральній) формі.
У зв`язку з невиконанням орендарем своїх зобов`язань за договором оренди землі у орендодавця виникло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним договором, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті орендної плати за землю за 2022 рік в розмірі 12 768,48 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Представник відповідача надав заяву про застосування строків позовної давності, в якій просив застосувати до позовних вимог про стягнення плати за користування земельною ділянкою за 2016-2022 роки в сумі 21 259,13 грн наслідки визначені ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України та повністю відмовити в задоволенні позову в цій частині.
Розглядаючи вказану заяву суд зазначає, що відповідно достатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно достатті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно зі статтею 266 ЦК України - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Відповідно до п. 4.5 договору оренди землі від 24.03.2016р, орендна плата вноситься орендарем у такі строки до 31 грудня поточного року, тобто право на позов про стягнення орендної плати за 2016 рік у позивача закінчився 31 грудня 2019 року, за 2017 рік 31 грудня 2020 року, за 2018 рік 31 грудня 2021 року, відповідно за 2019 рік - 31 грудня 2022 року.
Оскільки до суду позивач звернувся 06.03.2023 року, а відтак строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості з виплати орендної плати з урахуванням індексів інфляції по договору оренди землі від 24.03.2016 р. за 2016-2019 роки сплив 31 грудня 2022 року.
Проте на час звернення позивача до суду, не минув трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з виплати орендної плати з урахуванням індексів інфляції по договору оренди землі від 24.03.2016 р. за 2020-2022 роки,
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до вимог позивача в частині стягнення заборгованості з виплати орендної плати з урахуванням індексів інфляції по договору оренди землі від 24.03.2016 р. слід частково застосувати строк позовної давності і з цих підстав позов підлягає задоволенню частково.
З урахуванням наведеного позивачем розрахунку, який не спростовано відповідачем, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з виплати орендної плати з урахуванням індексів інфляції по договору оренди землі від 24.03.2016 р. за 2020-2022 роки у розмірі 13 838, 76 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 178, 258, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота