ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1502/23 Справа № 229/6208/21 Суддя у 1-й інстанції - Панова Т.Л. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2

відповідач- Акціонерне товариство "Українська залізниця",

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргоювідповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Дружківського міського суду Донецької області області від 03 лютого 2022 року, ухваленого суддею Пановою Т.Л. в м.Дружківка Донецької області, повний текст судового рішення складено 11 лютого 2022 року,

УСТАНОВИВ

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Просила стягнути з відповідача на свою користь, а також ОСОБА_2 моральну шкоду по 400 000 грн кожній.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 біля станції "Дружківка", 1059 км, електропоїзд № 6017 (ЕРТ2Т-7142), під керуванням машиніста ОСОБА_3 , скоїв наїзд на ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер.

24.01.2020 за фактом настання цієї події було внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 та розпочато досудове розслідування.

Постановою слідчого від 24.04.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 0000085 було закрито.

Факт наїзду встановлено в ході досудового розслідування кримінального провадження, тому між наїздом на ОСОБА_4 електропоїздом, та смертю останнього, наявний причинно-наслідковий зв"язок.

Власником електропоїзду є структурний підрозділ "Лиманське моторвагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця", Акціонерного товариства Українська залізниця".

Машиніст вказаного електропоїзду ОСОБА_3 , працює у структурному підрозділі "Лиманське моторвагонне депо", регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" на посаді машиніст електропоїзда з 17.03.1997 по теперішній час.

Позивач ОСОБА_1 втратила чоловіка, людину з якою жила однією сім`єю 20 років, і з якою була надзвичайно близька. Цей факт свідчить про стійкість життєвих зв`язків між чоловіком і дружиною. Вони в шлюбі народили та виховували двох дітей, допомагали та підтрмували одне одного.

Позивач є інвалідом третьої групи з дитинства, їй протипоказана важка робота.

Позивачу важко забезпечувати своє життя та життя неповнолітньої дочки, яка навчається на денній формі навчання у ДПТНЗ "Краматорський центр професійно - технічної освіти" на 2 курсі за професією "Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення".

Загиблий ОСОБА_4 працював у ПрАТ "Дружківське рудоуправління" в залізничному цеху на посаді машиніста екскаватора. Тепер позивач позбавлена можливості розраховувати на підтрмку та допомогу чоловіка, вона сама змушена займатися всіма побутовими справами, доглядом за дочкою, матеріально її забезпечувати. Вагомий фінансовий вклад в її життя робив чоловік.

Крім втрат, пов`язаних з втратою допомоги, та виникненням додаткових обов`язків, жінка втратила особистісте - чоловіка, якого любила, людину з якою можна говорити та проводити разом час, а також робити інші сімейні справи.

Позивач повинна докладати подвійних зусиль для організації свого життя, тому що тепер вона змушена не лише забезпечувати сім`ю, а й більше приділяти уваги дочці, оскільки та позбавлена батьківської турботи.

Внаслідок смерті батька, дочка позбавлена можливості отримувати допомогу та підтримку від батька. Вони були близькими, адже проживали разом. ОСОБА_4 піклувався про неї, матеріально забезпечував. ОСОБА_2 стала напівсиротою в юному віці, що свідчить не лише про особливий характер страждань, а й про глибину та тяжкість втрати. Більшу частину життя дівчина проведе без батька.

У ОСОБА_2 виникла необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також необхідність докладати такі зусилля і в майбутньому, оскільки вона не зможе розраховувати на батьківську підтрмку.

Життя ОСОБА_2 непоправно змінилося і жодні зусилля з її боку не зможуть виправити ситуацію, що склалася.

Смертю батька порушено право ОСОБА_2 на гідний рівень життя, адже вона втратила свого годувальника, що безумовно впливає на її забезпечення.

Позивач та її дочка втратили найближчу людину, голову сім`ї, вони позбавлені підтримки батька та чоловіка, його любові та допомоги.

Попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотньою і непоправною втратою. Будь-які зусилля з боку позивача не призведуть до позитивних змін в її житті та житті дочки, оскільки вони втратили чоловіка та батька назавжди. Їхні страждання є триваючими, тому що втрата близької людини є непоправною трагедією в їхньому житті.

Позивач оцінила розмір грошового відшкодування завданої їй та неповнолітній дочці загиблого моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 800 000грн, тобто по 400 000 грн на кожного. Такий розмір на їхню думку є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області області від 03 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятсот тисяч) грн по 250 (двісті п`ятдесят тисяч)грн кожній.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на користь держави судові витрати в розмірі 908 (дев"ятсот вісім) грн.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області області від 06 лютого 2023 року виправлена описка в мотивувальній частині рішення суду від 03.02.2022, щодо вірного розміру присудженої моральної шкоди. Вважати правильним розмір моральної шкоди до стягнення в сумі 500 000 грн. по 250 000 грн., кожній з позивачів, замість неправильно зазначених 400 000 грн. по 200 000 грн., кожній.

Акціонерне товариство "Укрзалізниця", будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, не врахування всіх доказів та пояснень відповідача, просить змінити оскаржуване судове рішення, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь позивача та її дочки до 50 000 грн., кожній.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції при визначені розміру відшкодування моральної шкоди не врахувахував дійсні обставни справи, відсутність вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" у настанні смерті ОСОБА_4 , який загинув через власну необережність, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тому вважає розмір моральної шкоди таким, що не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності та на підставі норм ч.2 ст.1193 ЦК України має бути зменшеним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства безстроково (а.с.19-20).

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.22).

ОСОБА_5 проживали однією сім`єю в АДРЕСА_1 (а.с.25,15-18, 37-38).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Дружківка Донецької області. (а.с.13)

Причиною смерті став наїзд на нього електропоїзда №6017 у районі пікету №8 залізничної колії вихідної горловини станції "Дружківка". Цей факт не оспорюється відповідачем.

За фактом цієї події, 24.01.2020 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 та розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.276 КК України.

У зв`язку з відсутністю факту порушення правил експлуатації залізничного транспорту, що спричинило загибель людини, кримінальне провадження, постановою слідчого від 24.04.2020 було закрито підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

З постанови слідує, що при судово-токсичному дослідженні крові з трупа ОСОБА_4 виявлений етиловий спирт у концентрації 1,50%. (а.с.8-10).

З копії акту службового розслідування аварії від ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що ОСОБА_4 кинувся під потяг. Машиніст електропоїзда, при швидкості руху 28км/год, застосував екстренне гальмування, подаючи сигнал великої гучності. Наїзду на людину запобігти не вдалося через малу відстань до перешкоди руху. Причиною травмування ОСОБА_4 є порушення постраждалим п.2.3, п.2.6 "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України" (а.с. 77-80).

Електропоїзд ЕРТ2Т-7142 перебуває на балансі структурного підрозділу «Лиманське мотовагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ "УкрЗалізниця", а машиніст електропоїзда ОСОБА_3 , який керував ним в момент наїзду на ОСОБА_4 , з 17.03.1997 по теперішній час працює у структурному підрозділі "Лиманське моторвагонне депо". (а.с.12).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що чоловік позивача загинув внаслідок ДТП, яка мала місце на залізниці, а відтак, АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому місцевий суд враховав, що смерть ОСОБА_4 спричинена також у зв`язку з його особистою необережністю та перебуванням на залізничній колії та однією з причин загибелі потерпілого є недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті, що тягне за собою зменшення суми відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції врахував обставини справи, зокрема, що смерть батька та чоловіка спричинила та буде спричиняти протягом усього життя їм душевних страждань, що істотно змінює життя ОСОБА_5 та тягне за собою зараз і потягне у подальшому додаткові зусилля на організацію свого життя. Відновити становище, яке існувало до смерті чоловіка та батька у житті ОСОБА_5 неможливо. За наслідками смерті ОСОБА_5 позбавлені моральної підтримки з боку померлого у житті в майбутньому.

При цьому судом було враховано, що смерть ОСОБА_4 спричинена також у зв`язку з його особистою необережність, а саме недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті, що тягне за собою зменшення суми відшкодування, та виходячи із засад розумності і справедливості, визначив до стягнення розмір моральної шкоди по 250 000 грн. кожній з позивачів.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом до відшкодування розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачів та не погоджується з доводами АТ «Укрзалізниця» щодо завищеного розміру моральної шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно приписів ч.1 статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Вимоги частин 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Судом першої інстанції під час судового розгляду встановлено, що причиною нещасного випадку на залізниці стала груба необережність ОСОБА_4 який порушив Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України, однак оскільки чоловік позивача загинув внаслідок ДТП, яка мала місце на залізниці, висновок суду першої інстанції про те, що саме АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які втратили близьку людину - чоловіка та батька, судом врахована і наявність вини самого загибленого ОСОБА_4 , тому не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача, що визначений судом розмір стягнутої моральної шкоди є необґрунтований належним чином, оскільки смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону, обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу та її донці заподіяна моральна шкода у зв`язку зі смертю чоловіка та батька, яка пов`язана з належним відповідачу джерелом підвищеної небезпеки, тому саме АТ «Українська залізниця» зобов`язана відшкодувати дружині та дочці загиблого на залізниці ОСОБА_4 моральну шкоду.

Колегія суддів, з наведеного вище не знаходить підстав для зменшення розміру моральної шкоди до 50 000 грн. як просив відповідач в апеляційній скарзі, оскільки вважає, що визначений сумом розмір відшкодування позивачам моральної шкоди повністю відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області області від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді:.