Справа № 727/3997/23
Провадження № 2/727/924/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

07 серпня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді М.Є. Бойко,

за участю:

секретаря судового засідання Васківчук В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визначення місця проживання та самостійного виховання дитини батьком,

В С Т А Н О В И В :

24.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визначити місце проживання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, який самостійно буде виховувати та утримувати дитину, обґрунтовуючи такі вимоги наступними обставинами.

Після розірвання шлюбу судом між ним та відповідачкою 13.09.2022 року, за обопільною домовленістю, він самостійно виховує та забезпечує всім необхідним їх малолітнього сина ОСОБА_3 , який виявив бажання залишитись проживати разом із ним, тоді як колишня дружина ОСОБА_2 разом з їх спільною донькою мешкає за кордоном. Проте, на даний час між ним та відповідачкою виник спір, оскільки остання повідомила йому, що хотіла б сина також забрати у Німеччину.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.05.2023 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, оскільки відповідачка, на його думку, не в змозі дати обом дітям належного виховання та розвитку, а також матеріального забезпечення та нормальних умов проживання; сином вона не цікавиться. Також ОСОБА_1 суду пояснив, що 30.08.2022 року між сторонами був укладений та нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання їх дітей, згідно з яким місце проживання сина ОСОБА_3 визначено разом із батьком, проте, в зв`язку із тим, що після цього мав місце випадок, коли відповідачка виказувала бажання забрати сина до себе, він звернувся до суду, щоб зафіксувати місце проживання дитини юридично.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подавши 22.05.2023 року письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, а також вказала, що визнає вимоги позову повністю, оскільки після її спілкування сином з`ясувалось, що він не бажає виїжджати з України, а хоче проживати із батьком. Отже, поважаючи таке рішення дитини, оскільки позивач дійсно має можливість забезпечити синові гідне виховання та достатній рівень життя, вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на те, що висловлювала намір забрати сина до себе в емоційному стані під час конфлікту, але, насправді, інтереси дитини для неї є найважливішими.

Відзиву на позов ОСОБА_2 не подавала.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чернівецької ради в судове засідання не з*явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.

З огляду на викладене суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки та представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, думку дитини, стосовно якої розглядається питання щодо визначення її місця проживання - ОСОБА_3 про те, що він проживає і надалі бажає проживати разом із батьком, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 13.09.2022 року.

Вказаним судовим рішенням також відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей в зв`язку із відсутністю такого спору між сторонами. Разом з тим, зі змісту цього рішення суду вбачається, що позивачка зверталась до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу та залишення дітей після розірвання шлюбу проживати з одним з батьків, обґрунтовуючи їх відсутністю між сторонами спору про визначення місця проживання дітей.

Отже, оскільки предмет позов ОСОБА_1 у даній справі є іншим та виник з інших підстав, зокрема позовні вимоги обґрунтовані виникненням спору між сторонами щодо визначення місця проживання сина на даний час, підстави, визначені п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України для закриття провадження у справі, відсутні, оскільки зазначені позови не збігаються за матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, а тому є підстави для ухвалення рішення по суті спору.

Судом також встановлено наступні обставини.

Відповідачка ОСОБА_2 виїхала за межі України до Федеративної Республіки Німеччина, де проживає разом з малолітньою донькою.

В матеріалах справи наявний висновок від 14.07.2023 року № 01/02-24/1728 органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1

03 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено та посвідчено нотаріально договір між батьками щодо визначення місця проживання та утримання їх спільних дітей, а саме: місцем проживання сина ОСОБА_3 визначено місце проживання батька, а доньки ОСОБА_4 - місце проживання матері, а також обумовлено порядок здійснення сторонами договору їх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків .

Вищезазначений договір сторонами суду не надано, проте його укладення позивачем визнано в його поясненнях у ході судового розгляду, сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання суд не має, крім того, ці обставини встановлені рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 13.09.2022 року по справі № 726/1239/22 суду, що набрало законної сили, а тому вони не підлягають доказуванню в силу вимог ч.ч.1,4 ст.82 ЦПК України Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком, як передбачено укладеним між сторонами договором від 03.08.2022 року.

Частиною 4 статті 157 СК України визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується судом, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ст. 159 СК України).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що укладання договору щодо визначення способу участі у вихованні дітей - це позасудовий спосіб вирішення питання, а при недосягненні згоди у цьому питанні, спір вирішує суд відповідно до положень ст. 159 СК України - тобто в порядку позовного провадження.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до приписів статтей 2, 4 ЦПК України цивільні справи вирішуються виключно з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тобто, позивач має довести не тільки наявність у нього певного права, а й те, що це право порушується, не визнається чи оспорюється іншою особою. Лише в такому випадку суд може захистити це право та задовольнити відповідні вимоги.

Крім того, виходячи з приписів статей 160, 161 СК України, за загальним правилом місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Лише в разі відсутності згоди між батьками дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У даному випадку позивач не довів, що його право на визначення місця проживання своєї дитини порушується, не визнається чи оспорюється відповідачкою. Навпаки, з досліджених судом доказів вбачається, що сторони та дитина за спільною згодою визначили місце проживання дитини, дотримуються положень договору і між ними немає суперечок з цього приводу, доказів його невиконання відповідачкою суду не надано.

Положень щодо можливості визначення судом самостійного виховання дитини одним з батьків Сімейний кодекс України не містить, навпаки, ним чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Доказів щодо наявності підстав для обмеження або припинення обсягу прав матері, у зв`язку із чим дитина повинна залишатись на його самостійному вихованні та утриманні суду позивачем також не надано, як і доказів того, що в питанні виховання чи утримання неповнолітнього, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому необхідно юридично зафіксувати проживання дитини разом із батьком не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки юридична фіксація визначення місця проживання дитини була закріплена батьками дитини шляхом укладення 03.08.2022 р. договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідченого нотаріально.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для прийняття визнання позову відповідачкою та констатує відсутність необхідності судового захисту сімейних прав позивача в аспекті визначення місця проживання його дитини. Вимога позову щодо визначення самостійного виховання дитини одним із батьків взагалі не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини та самостійного виховання дитини батьком відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.08.2023 року.

Суддя Бойко М.Є.