Справа №461/5509/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченко В.Є.

при секретарі судового засідання Бобик Д.Л.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Нікіфорової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує наступним. 19.03.2020 року близько 20 год. 45 хв. на вул. В.Великого, 225 у с. Крупське, Миколаївського району, Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Wolkswagen Golf д.р.н. НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 97510,00 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок позивача 20.07.2020 року. Також позивачем сплачена вартість експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3000 грн. Відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США, що на день отримання (25.05.2020 року) згідно з офіційним курсом НБУ (26.7556) складало еквівалент 26755,60 грн. У подальшому зі сторони відповідача жодних дій щодо відшкодування шкоди не вчинялося. З урахуванням зменшених позовних вимог позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь матеріальної шкоди у розмірі 53495,69 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Галицького районного суду від 21.10.2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі.

Ухвалою Галицького районного суду від 04.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

02.12.2022 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідач вказує, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача у сумі 341866,70 грн. розрахована у висновку експерта № 75 без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу та ВТВ, що суперечить вимогам законодавства. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначено, що позивачем не доведено жодними доказами заподіяння їй моральної школи внаслідок ДТП. Окрім того, позивач отримала страхове відшкодування в розмірі 97510,00 грн., відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

07.02.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальної шкоди у розмірі 53985,69 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати.

23.03.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Представник відповідача стверджує, що позивач звернувся до неналежного відповідача. Оскільки, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відтак, зобов`язаною особою у даному випадку є страховик - «Українська пожежно-страхова компанія». Тобто позивач визнала дії страховика відповідача законними та звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої ДТП, до неналежного відповідача. Позивачем не було оскаржено звіт від 02.04.2020 року № ФД-78 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу позивача та рішення ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про виплату їй страхового відшкодування у сумі 97510 грн. Також зазначено, що судова експертиза не є визначальним джерелом розміру завданих збитків, так як у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Окрім цього, заперечуються позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП. Оскільки, твердження позивача про те, що відповідач втік з місця дорожньо-транспортної пригоди та не надав позивачу будь-яку допомогу за отримані тілесні ушкодження спростовується тим, що відповідач не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Наявність тілесних ушкоджень, заподіяних позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підтверджується жодними наявними в матеріалах справи доказами. Підтвердженням відсутності тілесних ушкоджень є і те, що страховик відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не відшкодовувала позивачу шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої.

12.04.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від представника позивача надійшла заява про залучення у справі третьої особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

17.05.2023 року на адресу суду від представника позивача на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено наступне. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у своєму листі від 06.04.2023 року № 0851/03, адресованому представнику позивача, вказала про обставини сплати страхового відшкодування позивачеві, зокрема, «20.07.2020 року ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 19.03.2020 року, за участі забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_3 пiд керуванням ОСОБА_3 внаслідок пошкодження транспортного засобу Wolkswagen реєстраційний номер НОМЕР_4 було сплачено страхове відшкодування у сумі 98 000,00 грн. Таким чином на користь ОСОБА_2 сплачено максимально можливу суму відшкодування за зазначеним страховим випадком». Представник відповідача вказує, що з урахуванням ст. 1166 ЦК України, різниця між страховою виплатою та завданою позивачу шкодою підлягає стягненню із відповідача, а як наслідок будь-які правові підстави для додаткового звернення позивачем до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди відсутні. Тому не потребує оскарження звіту від 02.04.2020 року № ФД-78 вартості матеріального збитку, завданого КТЗ позивача, оскільки такий визначає більшу суму збитку, як відшкодовано за рішенням ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та рішення страхової компанії про страхове відшкодування. Згідно з відповіддю ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачу сплачено страхове відшкодування у сумі 98 000 грн., а позовні вимоги позивача розраховувались, виходячи із суми 97 510 грн. Позивач вважає, що різницю у сумі 490 грн. склала комісія банку при проведенні платежу та така додатково стягненню з відповідача не підлягає, а відтак зменшує розмір позовних вимог в частині матеріальної шкоди на цю суму. Окрім цього зазначено, що висновок експерта № 75 складений відповідно до вимог законодавства, містить розрахунки вартості відновлювального ремонту КТЗ за актуальними цінами на момент його складення, сторонами під сумнів не ставився та не оскаржувався, а тому є належним і допустимим доказом розміру збитків, завданих відповідачем позивачу. Також варто зазначити, що позивачем для розрахунку вартості матеріального збитку взято за основу саме висновок незалежного судового експерта №75 від 25.05.2020 року. На підтвердження завданої моральної шкоди представником позивача зазначено те, що позивач 19.03.2020 року о 23.00 год. після дорожньо-транспортної пригоди зверталась за медичною допомогою у приймальне відділення КНП «Миколаївська міська лікарня» зі скаргами на наявність рани правої кисті, біль правої стопи. Була оглянута черговим лікарем, встановлено діагноз: рвана рана III пальця лівої кисті, гематома правої стопи. Виконано хірургічну обробку рани лівої кисті, пов`язка на рану та скеровано на амбулаторне лікування. Вказані тілесні ушкодження є доказом спричинення моральної шкоди через фізичний біль та страждання, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Також позивачу було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її транспортного засобу. До додаткових пояснень представником позивача було долучено заяву про зменшення позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та письмових поясненнях. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19.03.2020 року близько 20 год. 45 хв. на вул. В.Великого, 225, у с. Крупське, Миколаївського району, Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Wolkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_4 є ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 75 від 25.05.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_4 від виявлених при обстеженні 15.05.2020 року його пошкоджень внаслідок ДТП 20.03.2020 року, становить 178251,29 грн.

Згідно з квитанцією АТ «КБ Приватбанк» від 14.05.2020 року № 1960-5600-9932-0598 позивачем було оплачено проведення експертизи у розмірі 3018 грн.

20.07.2020 року на користь позивача страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплачено страхове відшкодування у сумі 98000 грн. за шкоду, заподіяну транспортному засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП, яка мала місце 19.03.2020 року, за участі забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_3 пiд керуванням ОСОБА_3 .

Відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США, що на день отримання (25.05.2020 року) згідно з офіційним курсом НБУ (26.7556) складало еквівалент 26755,60 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19.03.2020 року не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦКУ України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленої) законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини…. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України) ».

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відтак, судом встановлено, що страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача сплачено максимальну суму страхового відшкодування у сумі 98000 грн. за шкоду, заподіяну транспортному засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП, яка мала місце 19.03.2020 року.

Тому з врахуванням положень ст. 1194 ЦК України, різниця між страховою виплатою та завданою позивачу шкодою підлягає стягненню із відповідача.

Встановлено, що відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США, що на день отримання (25.05.2020 року) згідно з офіційним курсом НБУ (26.7556) складало еквівалент 26755,60 грн.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 53495,69 грн. (178251,29 (вартість матеріального збитку згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 75 від 25.05.2020 року) - 98000 грн. (сума страхового відшкодування) - 26755,60 грн. (сума грошового відшкодування відповідачем).

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, суд виходить із наступного.

За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є заподіяння шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, вона відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається із норми п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд бере до уваги те, що внаслідок ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження, що підтверджується довідкою КНП «Миколаївська міська лікарня» від 01.05.2023 року № 426. Згідно якою 19.03.2020 року о 23.00 год. після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернулась за медичною допомогою у приймальне відділення КНП «Миколаївська міська лікарня» зі скаргами на наявність рани правої кисті, біль правої стопи. Після огляду останньої встановлено діагноз: рвана рана III пальця лівої кисті, гематома правої стопи. Виконано хірургічну обробку рани лівої кисті, пов`язка на рану, скеровано на амбулаторне лікування. Також позивачу було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її транспортного засобу, так як кошти на автомобіль складалися протягом значного періоду часу. У позивача порушився звичний ритм життя, у якому для економії часу використовувався автомобіль. Факт ДТП призвів до значного психологічного стресу, оскільки позивач перебувала у стані вагітності.

Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Суд вважає, що розмір моральної шкоди в 3000 грн. буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог ціна позову становить 63495,69 грн.

Відтак, ставка судового збору становить 1073,60 грн.

Окрім цього, позивачем понесені витрати на проведення експертизи у розмірі 3018 грн., що підтверджується квитанцією АТ «КБ Приватбанк» від 14.05.2020 року № 1960-5600-9932-0598.

Таким чином, позивачем понесено судові витрати у загальному розмірі 4091,60 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3642,23 грн. (56495,69 /63495,69 *4091,60=3642,23 грн.).

Керуючись ст.ст. 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, ст.ст. 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53495,69 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 3000 грн., що загалом становить 56495,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у розмірі 3642,23 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки безпосередньодо Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко