Житомирський апеляційний суд
Справа №289/444/21 Головуючий у 1-й інст. Мельник О.В.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Григорусь Н.Й., Борисюка Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 289/444/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Мельника О.В. в м. Радомишль

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала, що перебувала у шлюбі із відповідачем до 2004 року. Від шлюбу мають спільну дитину_- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина постійно проживає разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні. Після виповнення повноліття син продовжує навчатися у Київському національному університеті технологій та дизайну на денній формі навчання, факультету економіки та дизайну. Термін навчання по 30 червня 2024 року, за контрактом. Відтак, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь у розмірі частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду та до досягнення сином 23 років.

Заочним рішенням Радомишльського районного суду від 03.06.2021 року позов задоволено.

Ухвалою Радомишльського районного суду від 14.04.2023 року заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Радомишльського районного суду від 29.06.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Київському національному університеті технологій та дизайну з денною формою навчання - в розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 17.03.2021 року по 30.06.2024 року, за умови продовження ним навчання.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.06.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на період навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну з денною формою навчання - в розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 17.03.2021 року по 30.06.2024 року, за умови продовження ним навчання.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн, які поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/10 частини доходів. Заперечення обґрунтовує тим, що за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини доходу на неповнолітню дитину від іншого шлюбу, на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка має хронічні захворювання, він забезпечує матір продуктами харчування, ліками, сплачує комунальні послуги. Крім того, ОСОБА_2 наголошував, що також страждає на хронічні захворювання, відтак потребує додаткових витрат на лікування. До того ж, змушений за характером своєї роботи, для виконання службових завдань, їздити у відрядження, що несуть за собою додаткові витрати на оренду житла та повсякденного забезпечення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 по 2004 рік. Від цього шлюбу народився син : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після розірвання шлюбу постійно проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Київському національному університеті технологій та дизайну. Термін навчання по 30 червня 2024 року, на факультеті економіки та бізнесу, навчання денне, за контрактом (а.с.43).

Зі змісту відповіді, наданої на запит адвоката відповідача, Київським національним університетом технологій та дизайну № 06-58/241 від 24.02.2023 слідує, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, спеціальності 241 «Готельно-ресторанна справа» факультету культурних і креативних дисциплін, за кошти фізичних та/або юридичних осіб, початок навчання 01.09.2020, закінчує навчання 30.06.2024 року. Заняття студентів відбувається відповідно до розкладу навчальних занять із врахуванням можливості одночасного перебування учасників освітнього процесу у захисних спорудах цивільного захисту Університету (а.с. 111-112).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває його дитина від іншого шлюбу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2010 року( а.с. 10).

На утримання ОСОБА_4 , за рішенням Київського районного суду м. Полтава від 10.03.2015 (справа № 552/608/15-ц) ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу(а.с.11).

Відповідно до посвідчення офіцера НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у ЗСУ, має військове звання майора, та займає посаду провідного інженера НОМЕР_4 ВП МО України( а.с. 7).

Відповідно до довідки № 118/76 майор ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в НОМЕР_3 військовому представництві Міністерства оборони України(а.с.8)

Довідкою № 261/ВФЗ від 09.12.2023 підтверджується отримання ОСОБА_2 заробітної плати за грудень 2021 року у сумі 19 534,53(а.с.12).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батько має можливість надавати матеріальне утримання сина та на підставі матеріалів, наявних у справі, вбачав можливим стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/7 частини усіх заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Із матеріалів справи вбачається, що повнолітній ОСОБА_3 не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, вчиться на контрактній формі навчання, відтак стипендії не отримує, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги. Також на підтвердження припинення навчання у зв`язку із відрахуванням чи закінченням навчання докази у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що відповідач офіційно працює та має стабільний дохід, а також те, що від шлюбу з ОСОБА_5 він має малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,яка також потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи, що син відповідача є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, з урахуванням інших осіб, які перебувають на утриманні, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) щомісячно, достатні для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідає реаліям сьогодення та забезпечує баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо наявності інших утриманців, а саме матері пенсійного віку, її хронічних хвороб не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами в розумінні положень ст. 81 ЦПК України. Крім того, мати відповідача отримує пенсію за віком, що також свідчить про її матеріальну забезпеченість.

Доводи ОСОБА_2 , що за станом здоров`я він не може належним чином утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки були предметом дослідження у суді першої інстанції та характер цих хвороб не перешкоджає перебуванню на військовій службі, висновків військово-лікарської комісії (ВЛК) про звільнення з військової служби військовослужбовця за станом здоров`я суду не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також зазначає, що оскільки його син ОСОБА_6 є повнолітнім, тому аліменти мають стягуватися на його користь, а не на користь його матері. Такі аргументи також є безпідставними, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України). А тому мати дитини правомірно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь, але на утримання повнолітньої дитини.

Колегія судді відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, оскільки ці витрати правомірно були покладені на відповідача.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до п.2 ч.3ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючисьст.ст. 259, 268, 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді: