Житомирський апеляційний суд
Справа №2-824/07 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О.П.
Категорія 84 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №2-824/07 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), стягувач: ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 грудня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Сингаївського О.П. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень) на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15 листопада 2021 року. Просить визнати дії та бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Шестопалова В.Ю. неправомірними; скасувати постанову, яка винесена вказаним вище державним виконавцем; через хаотичний розгляд справи відсторонити від виконавчого провадження №49541468 державного виконавця Шестопалова В.Ю. із передачею виконавчого провадження іншому виконавцю.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 14 грудня 2021 року скарга визнана неподаною та повернута скаржнику.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу про повернення матеріалів скарги скасувати.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що усунув недоліки скарги у встановлений десятиденний термін з дня отримання копії ухвали. 30 листопада 2021 року направив до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків у вказаній справі через відділення АТ «Укрпошта». Оскаржує різні постанови Богунського відділу ДВС, які винесені у одному виконавчому провадженні, та направив одним конвертом до суду дві заяви про усунення недоліків разом із додатками у різних справах. За наслідками розгляду його листа із двома заявами про усунення недоліків у різних справах, - у одній справі скарга прийнята до розгляду, а у цій справі скарга визнана неподаною та повернута.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши відповідно до положень ст.367 ЦПК України законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту скарги прослідковується, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову у виконавчому провадженні №49541468 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 15 листопада 2021 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22 листопада 2021 року скарга залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення скаржнику копії даної ухвали. Залишаючи ОСОБА_1 скаргу без руху на підставі частини першої ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що скарга не містить: повний зміст позовних вимог в частині оскарження рішення державного виконавця, де скаржник не вказує, яку саме постанову він просить скасувати; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або скарги до її подання, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою (за наявності); зазначення щодо наявності у скаржника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до скарги; підтвердження скаржника про те, що ним не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с.14). Окрім того, в ухвалі про залишення скарги без руху суд першої інстанції одночасно прописав про те, що згідно з вимог п.2 частини другої ст.183 ЦПК України скаржником до скарги, яка подана на стадії виконання судового рішення, не додано докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи.

На виконання вимог вказаної вище ухвали 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 електронною поштою та засобами поштового зв`язку подав заяву про усунення недоліків (а.с.19-25).

Незважаючи на своєчасне реагування скаржником на ухвалу суду першої інстанції про залишення його скарги без руху, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 14 грудня 2021 року скарга визнана неподаною та повернута ОСОБА_1 із посиланням на те, що начебто виявлені судом недоліки, які зазначені в ухвалі від 22 листопада 2021 року, не усунуті (а.с.28). При цьому ухвала, яка оскаржена у апеляційному порядку, не містить конкретних посилань на те, які саме недоліки скарги ОСОБА_1 не усунуті.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність, зокрема, державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Так, відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За усталеною судовою практикою скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в Законі України «Про виконавче провадження», зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст.175 ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви, зокрема, щодо предмета спору та їх обґрунтування, недотримання яких має наслідком залишення позовної заяви без руху згідно зі ст.185 цього Кодексу та її повернення в разі не усунення недоліків позовної заяви.

Положення наведеної норми процесуального права щодо повернення заяви застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом ухвали суду про залишення його скарги без руху, в межах встановленого судом строку надав суду заяву про усунення недоліків скарги, в якій детально зупинився на кожній вимозі ухвали суду від 22 листопада 2021 року.

Згідно з частиною п`ятою ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні скарги залишати скаргу без руху та повертати її скаржнику.

ОСОБА_3 у заяві про усунення недоліків надав пояснення щодо наявності в нього оригіналів доказів. Окрім того, при зверненні зі скаргою долучив до самої скарги копію постанови державного виконавця від 15 листопада 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з якою не погоджується. Про те, із якою постановою державного виконавця не погоджується, зазначив у назві скарги та її тексті.

У свою чергу, суд першої інстанції формально віднісся до обставин, викладених у заяві про усунення недоліків та при цьому не звернув увагу на положення ст.ст.13,175 ЦПК України, за змістом яких, скаржник на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у скарзі обставин чи доказів на підтвердження вимог, неточність їх формулювань, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність скарги за кожною вимогою не перешкоджає розгляду скарги, оскільки в порядку частини третьої ст.451 ЦПК України може бути підставою для відмови в задоволенні скарги, а не для визнання її неподаною та повернення скаржнику.

Колегія суддів апеляційного суду ще раз звертає увагу на те, що визнаючи скаргу неподаною та повертаючи її, суд першої інстанції не мотивував, які саме вимоги ухвали про залишення скарги без руху скаржник не усунув. Невмотивованість ухвали, яка оскаржена у апеляційному порядку, позбавляє апеляційний суд здійснити аналіз дійсних обставин перешкод у доступі до судочинства.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що достатніх підстав для визнання скарги неподаною та повернення її ОСОБА_1 суд першої інстанції не мав.

За змістом пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм.

Окрім того, оскаржена ухвала містить у собі взаємовиключні обставини. Так, якщо суд першої інстанції послався на положення абзацу другого частини другої ст.183 ЦПК України, яка передбачає, що до скарги, яка подається на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), то мав діяти у відповідності до частини четвертої цієї статті ЦПК України, яка передбачає повернення її заявнику без розгляду. Натомість суд залишив скаргу без руху, а у подальшому визнав її неподаною та повернув ОСОБА_1 .

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, яку належить скасувати, оскільки вона перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до Корольовського районного суду м. Житомира, що передбачено ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 грудня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: