Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/503/23
Провадження № 2/376/458/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р. Сквирський районний суд Київської областіу складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Сквирської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

Встановив:

У лютому 2023 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 04.11.2019 року у цивільній справі №376/1845/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації, про оспорювання батьківства, виключено з актового запису № 99 Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.07.2017 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.08.2017 року працівниками дитячого відділення Сквирської ЦРЛ виявлена покинута дитина, ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 18.08.2007 року.

Розпорядженням голови Сквирської районної державної адміністрації Київської області від 14.09.2017 № 557 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітньому ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 » було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітньому ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розпорядженням голови Сквирської районної державної адміністрації Київської області від 22.09.2017 № 570 «Про влаштування малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 до обласного будинку дитини м. Біла Церква» дитину було влаштовано до обласного будинку дитини м. Біла Церква.

Згідно інформації КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква», за час перебування ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , у закладі мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала свого малолітнього сина, не цікавилася його життям, станом здоров`я, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 29.11.2022 року №793 «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_1 та захист його особистих прав» над дитиною встановлено опіку та призначено опікуна ОСОБА_4 .

Відповідно до Акту про передачу дитини у сім`ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків)» від 12.12.2022 малолітнього ОСОБА_1 передано на виховання опікуну ОСОБА_4 .

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.08.2016 року у цивільній справі №376/622/16-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлена батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради від 14.02.2023 №23/5 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради від 26.01.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не бере участь у його вихованні та матеріальному утриманні.

З урахуванням наведеного, представник позивача просить суд:

Позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України;

накласти заборону відчуження житла за місцем реєстрації малолітньогоза адресою: АДРЕСА_1 , до його повноліття.

Представник позивача Органу опіки та піклування Сквирської міської ради Рогоза Надія Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 48).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Письмових заяв чи клопотань не надала (а.с. 39, 47).

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради Сосонович Ірина Олександрівна в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 43).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст.223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторногоСвідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 12.01.2023 року, видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9).

Відомості про батька дитини записані відповідно до вимог ч. 2 ст. 135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 10).

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 04.11.2019 року у цивільній справі №376/1845/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації, про оспорювання батьківства, виключено з актового запису № 99 Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.07.2017 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11-12).

18.08.2017 року працівниками дитячого відділення Сквирської ЦРЛ виявлена покинута дитина, ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 18.08.2007 року (а.с. 13,14).

Розпорядженням голови Сквирської районної державної адміністрації Київської області від 14.09.2017 № 557 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітньому ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 » було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітньому ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Розпорядженням голови Сквирської районної державної адміністрації Київської області від 22.09.2017 № 570 «Про влаштування малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 до обласного будинку дитини м. Біла Церква» дитину було влаштовано до обласного будинку дитини м. Біла Церква (а.с. 16).

Згідно інформації КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква», за час перебування ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , у закладі мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала свого малолітнього сина, не цікавилася його життям, станом здоров`я, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини (а.с. 17,18,19).

З Довідки поліції № 8167/109/1006 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей», за ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», а також притягувалась до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України «Крадіжка» (а. с. 20).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 29.11.2022 року №793 «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_1 та захист його особистих прав» над дитиною встановлено опіку та призначено опікуна ОСОБА_4 (а.с. 21-22).

Відповідно до Акту про передачу дитини у сім`ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків)» від 12.12.2022 року малолітнього ОСОБА_1 передано на виховання опікуну ОСОБА_4 (а.с. 23).

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради від 14.02.2023 року №23/5 затверджено Висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради від 26.01.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с 31, 32-33).

Також суд бере до уваги, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.08.2016 року у цивільній справі №376/622/16-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлена батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 24).

Відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не бере участь у його вихованні та матеріальному утриманні.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 165 СК України орган опіки та піклування Сквирської міської ради має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирiшуючи питання щодо розмiру алiментiв, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матерiальне становище дитини i платника алiментiв; наявнiсть в останнього iнших неповнолiтнiх дiтей, непрацездатних чоловiка, дружини, батькiв, повнолiтнiх дочки, сина; iншi обставини, що мають iстотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та утриманню, суд вважає відповідно до вимоги п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на підставі вимог ст. ст. 166,180 - 183 СК України стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітнього у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно ч.1 ст.247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вимог ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд накладає заборону на відчуження житла за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у сумі 2147,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,141, 150,151,155,164,165,166,180 - 183,191 СК України, ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81, 141, 223,247, 258, 259, 263-265, 351,352,354, 430 ЦПК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), ст. ст. 8, 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування Сквирської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, відносно малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №99, складений 07.07.2017 року Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Накласти заборону на відчуження житла за місцем реєстрації малолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у сумі 2147,20 грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко