ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м.Суми

Справа №589/3978/21

Номер провадження 22-ц/816/530/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 січня 2023 року у складі судді Лєвші С.Л., ухваленого в м. Шостка Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка» про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10 листопада 2011 року Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «ЮСТИЦІЯ» було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: сарай із блоку ракушняку, склад у завгоспа блочний, житлова будівля для персоналу. Переможцем торгів визначено позивачку ОСОБА_1 , яка здійснила розрахунок за придбане майно.

18 листопада 2011 року державним виконавцем складено акт про реалізацію нерухомого майна та акт прийому-передачі, згідно з яким позивачці у власність було передано нерухоме майно: сарай із блоку ракушняку (інв. №543); склад у завгоспа блочний (інв. №544); житлова будівля для персоналу (інв. №504), що розташовані в селі Пирогівка Шосткинського району на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позивачка володіє, розпоряджається і користується даним майном, проводить оплату за електропостачання, 27 березня 2017 року отримала технічний паспорт на це нерухоме майно.

У 2021 році ОСОБА_1 вирішила продати нерухоме майно, проте через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на нього, отримала відмову у оформленні документів на землю.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на сарай з блоків ракушечнику (черепашнику), склад у завгоспа блочний, житлову будівлю для персоналу, загальною площею 64,0 кв.м, що знаходяться на території Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позові вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, процедура з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів завершується затвердженням начальником органу державної виконавчої служби акту, складеного державним виконавцем за результатами торгів, що є підставою для подальшої реєстрації прав на придбане майно, а саме видачі нотаріусом покупцеві свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Заявниця не була обізнана щодо встановленої процедури набуття права власності, наразі законодавство змінилося, в органах нотаріату їй роз`яснили, що наявні у неї документи 2011 року не можуть бути прийняті.

Також звернула увагу, що суд першої інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду подібних справах, а саме: №6-174цс12, №992/3537/17, №438/610/14-ц, №488/5027/14-ц, №751/11610/15-ц.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідач в установлений строк до апеляційного суду не подав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання повідомлені належним чином, тому суд вважає за необхідне слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 10 листопада 2011 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» провело прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна лот 2.6: сарай із блоків ракушечнику, склад у завгоспа блочний, житлова будівля для персоналу.

Переможець торгів ОСОБА_1 (а.с. 6).

18 листопада 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управляння ДВС Головного управління юстиції у Сумській області Кубраковим К.П. складений Акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна, затверджений цього ж дня начальником відділу Молодцовим Е.В. (а.с. 7).

При проведені торгів з реалізації нерухомого майна, що належить КП «ШКЗ «Зірка», реалізовано: сарай із блоку ракушечнику інв. №543, склад у завгоспа блочний інв. №544, житлова будівля для персоналу інв. №504, які знаходяться за адресою: база відпочинку «Білі Береги» в селі Пирогівка Шосткинського району Сумської області. В результаті торгів вказане вище нерухоме майно продане ОСОБА_1 та передано їй згідно з актом прийому-передачі від 18 листопада 2011 року (а.с.7, 8 ).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела підстав заявленого нею позову, оскільки за відсутності укладеного між замовником аукціону та переможцем аукціону договору купівлі-продажу, у позивачки не виникло права власності на спірне нерухоме майно, вона не вчинила дій, достатніх для набуття права власності.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися, з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено у двох випадках: по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що набуття права власності на певні об`єкти передбачає наявність юридичного складу, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Різновидом договору купівлі-продажу є продаж майна на прилюдних торгах, сторонами якого є організатор торгів як продавець та переможець торгів як покупець, а його істотними умовами - предмет договору та покупна ціна.

На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно, були визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5.

Прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення (тут і далі - в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів).

На підставі копії затвердженого протоколу переможець прилюдних торгів протягом семи банківських днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення прилюдних торгів, здійснює розрахунки за придбане на прилюдних торгах майно (пункт 5.1 Тимчасового положення).

Після повного розрахунку покупців за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби (абзац перший пункту 6.1 Тимчасового положення).

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги (близький за змістом підхід застосував Верховний Суд України у висновку, викладеному у постановах від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-174цс12 і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

За змістом пункту 2.2. Тимчасового положення, власником майна, що реалізується на прилюдних торгах, стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби.

В акті зазначаються: ким, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові (назва юридичної особи), адреса кожного покупця; сума, внесена переможцем торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; дані про правовстановлювальні документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правовстановлювального документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів указувати прізвище, ім`я та по батькові, назви державної нотаріальної контори, нотаріального округу), дата видачі, посвідчення, N за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації (пункт 6.1. Тимчасового порядку).

Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві.

Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації (пункти 6.2, 6.3 Тимчасового порядку).

На підставі затвердженого акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (пункт 6.4 Тимчасового порядку).

Тобто процедура реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів завершується затвердженням начальником органу державної виконавчої служби акту, складеного державним виконавцем за результатами відповідних торгів, що є підставою для подальшої реєстрації прав на придбане майно.

За змістом частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) (пункти 26, 27 цього Порядку).

Матеріалами справи підтверджується, що 10 листопада 2011 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» провело прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна: сарай із блоків ракушечнику, склад у завгоспа блочний, житлова будівля для персоналу. Переможцем торгів стала ОСОБА_1 (а.с. 6).

Після проведення покупцем необхідних розрахунків за придбане майно, 18 листопада 2011 року головним державним виконавцем складений Акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна, затверджений цього ж дня начальником відділу ДВС (а.с. 7).

Майно передано ОСОБА_1 згідно з актом прийому-передачі від 18 листопада 2011 року (а.с.7, 8 ).

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, звертаючись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно відповідно до вимог статті 392 ЦК України, позивачка не надала доказів того що вона, будучи переможцем торгів, оформила своє право власності в установлений чинним законодавством спосіб, а саме - звернулась до нотаріуса з актом державного виконавця про проведені прилюдні торги, отримала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та зареєструвала своє речове права на це нерухоме майно.

Стверджуючи у позовній заяві та апеляційній скарзі, що органи нотаріату відмовили їй у прийнятті документів для видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна на прилюдних торгах, доказів цих обставин позивачка до суду не надала.

Тобто у справі відсутні докази того, що заявниця вчиняла дії на реалізацію свого права з оформлення права власності в установлений чинним законодавством спосіб.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи, що позивачка не довела тієї обставини, що вона є власником майна та її законне право оспорюється чи не визнається, або вона втратила документ що посвідчує її право, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заявленого позову.

Мотивуючи відмову у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затверджений постановою КМУ від 25 серпня 1998 року № 1340, згідно з яким завершальною стадію аукціону є укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з переможцем торгів, з подальшим нотаріальним посвідченням такого договору та проведенням державної реєстрації.

За змістом пункту 1 дія цього Порядку (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) поширюється на:

1) майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію;

2) транспортні засоби та інші види майна, що зберігаються під митним контролем виключно митницею, як не пропущені на митну територію України внаслідок установлених заборон чи обмежень на їх ввезення або транзит через територію України, якщо сума складських митних зборів досягає їх вартості;

3) майно, термін зберігання якого під митним контролем закінчився, а власник не звернувся за ним в установлений Митним кодексом України термін;

4) товари з обмеженим терміном зберігання, вилучені правоохоронними органами або затримані митними органами як предмети порушення митних правил, у тому числі товари, затримані у справах про контрабанду;

5) майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства;

6) предмети-знахідки, товари та цінності, загублені або залишені у готелях, транспорті, театрах, інших громадських місцях, якщо вони не були затребувані їх власниками протягом установленого законом терміну;

7) скарби, передані фінансовим органам;

8) майно, що за правом успадкування перейшло у власність держави;

10) невручені міжнародні та внутрішні поштові відправлення, а також грошові перекази після закінчення термінів зберігання підприємствами зв`язку, визначених законодавством, у разі неможливості видачі їх отримувачам та повернення відправникам;

11) валютні цінності, що пересилаються в міжнародних поштових відправленнях з порушенням нормативних актів Всесвітнього поштового союзу та норм законодавства України;

12) знаряддя незаконного добування природних ресурсів та незаконно добуті природні ресурси або продукти, вироблені з них, чи їх вартість.

Вбачається, що зазначений підзаконний акт не підлягає до застосування у правовідносинах з приводу реалізації нерухомого майна, на яке звернено стягнення.

Закон України «Про товарну біржу» визначає правові умови створення та діяльності

товарних бірж на території України. Товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Товарна біржа діє на основі самоврядування, господарської самостійності, є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, власні поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням.

Товарна біржа не займається комерційним посередництвом і не має на меті одержання прибутку.

Діяльність товарної біржі здійснюється відповідно до цього Закону та чинного законодавства України, статуту біржі, правил біржової торгівлі та біржового арбітражу.

Враховуючи, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця 10 листопада 2022 року були організовані і проведені спеціалізованою організацією, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір, а саме Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», яке не є товарною біржею, спеціальним підзаконним актом, який підлягав до застосування у спірних правовідносинах є Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, яке безпосередньо визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши обставини неправильного застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 січня 2023 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка» про визнання права власності на нерухоме майно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко