печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2023 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

представника третьої особи: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, третя особа: Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - відповідач, ВССУ), третя особа: Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - третя особа), про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

В обґрунтування позову зазначає, що 05 липня 2016 року Верховна Рада України прийняла постанову № 1434-VIII про звільнення позивача з посади судді ВССУ. На час звільнення його заробітна плата складалася з посадового окладу та доплати за вислугу років за стаж роботи більше двадцяти років у розмірі 50 % посадового окладу. У зв`язку із виходом у відставку позивачу було призначене і виплачувалося з 6 липня 2016 року довічне грошове утримання у розмірі 84 % заробітної плати судді. Вказує на те, що 17 листопада 2017 року звернувся до відповідача за довідкою про розмір грошового утримання працюючого судді через підвищення з січня 2017 року мінімальної заробітної плати до 3 200,00 грн. У відповідь на вказане звернення позивач отримав довідку про суддівську винагороду від 30 листопада 2017 року № 183, згідно з якою розмір посадового окладу (19 200 грн) і після 01 січня 2017 року обчислювався на підставі мінімальної заробітної плати у розмірі 1 600,00 грн. Позивач зазначає, що посадовий оклад судді ВССУ згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року мав складати 38 400,00 грн, а не 19 200,00 грн, а винагорода судді, стаж роботи якого складає понад 25 років, з урахуванням доплати за вислугу років 60 % посадового окладу - 57 600,00 грн, а не 28 800,00 грн. Оскільки, відповідач порушив його право на перерахунок довічного грошового утримання, просив суд визнати неправомірним визначений до виплати у виданій ВССУ довідці від 30 листопада 2017 року № 183 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання розмір суддівської винагороди у сумі 28 800,00 грн, з яких 19 200,00 грн - посадовий оклад, а 9 600,00 грн - доплата за вислугу років, зобов`язати відповідача видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання, в якій вказати, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді ВССУ, який перебуває на відповідній посаді, станом після 1 січня 2017 року складала 57 600,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 38 400,00 грн і доплата за вислугу років - 19 200,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ВССУ, третя особа: Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії та призначено підготовче судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін на 04.06.2018 року.

15.03.2018 року ВССУ подало відзив на позовну заяву у якому просило закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

29.03.2018 року представник позивач подав до суду відповідь на відзив у якому зазначив, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративних судів самої лише наявності у його сторони ознак суб`єкта владних повноважень недостатньо. Обов`язковою умовою має бути виконання таким суб`єктом у цих правовідносинах владних управлінських функцій на основі чинного законодавства України, зокрема на виконання делегованих повноважень. Тому, спір не є публічно-правовим і має розглядатися за правилами цивільної юрисдикції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.08.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 року справа передана для розгляду судді Хайнацькому Є.С.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження судді та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 23.03.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2022 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 19.08.2022 року.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання, призначене на 19.08.2022 року було знято з розгляду, та призначено на 19.08.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 16.11.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2022 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 31.01.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 13.04.2023 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При цьому, ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Однією з визначальних особливостей адміністративного судочинства також є те, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень (ч. 2 ст. 46 КАС України).

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Тобто, зміст поняття «публічна служба» згідно з КАС України як у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, так і в редакції, чинній з цієї дати, охоплює професійну діяльність суддів.

Суд першої інстанції встановив, що позивач є колишнім суддею.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення, на відміну від спорів щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи здійснює орган, з яким виник спір, у конкретних правовідносинах з позивачем владні управлінські функції. Для визначення юрисдикції спору з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір.

Спори, пов`язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби. А тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Якщо спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби, а орган, в якому особа перебувала на цій службі, не здійснював щодо неї публічно-владні управлінські функції у спірних правовідносинах.

Спір між сторонами виник щодо права позивача, який був звільнений з посади судді у зв`язку з виходом у відставку, на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, встановленому Законом.

Оскільки, звільнення судді у зв`язку з виходом у відставку наділяє його правом на отримання щомісячного довічного грошового утримання, розмір якого визначається у відсотковому відношенні до суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду, що спори, пов`язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби. А тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, провадження № 14-360цс18 зазначено, що якщо спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі та звільненням з неї, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби, а орган, в якому особа перебувала на цій службі, не здійснював щодо неї публічно-владні управлінські функції у спірних правовідносинах.

З урахуванням того, що спір виник після звільнення ОСОБА_1 , як публічного службовця у відставку з посади судді, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що даний спір має ознаки публічно-правового, що пов`язано як з особливим статусом сторін у справі, який згідно вимог п.1 ч.1 ст.19 КАС України відноситься до юрисдикції адміністративного суду та має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки після відкриття провадження у цій справі судом встановлено, що спір у даній справі, що виник між позивачем та відповідачем, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 3, 255, 256, 268, 272 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі №757/76806/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, третя особа: Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачеві, що поданий позивачем позов, відповідно до визначеної КАС України підсудності належить до компетенції окружного адміністративного суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текс ухвали складено та підписано суддею 13.04.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький