Провадження № 2/734/478/23 Справа № 734/1387/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 травня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області, в складі:

головуючого-судді Іванюк Т.І.,

при секретарі судових засідань Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в:

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до суду звернулась ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 за життя отримав земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козелецької селищної (Лемешівської сільської) ради Чернігівського (Козелецького) району Чернігівської області та є їх власником на підставі: державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, загальною площею 4,0610 га, в тому числі: рілля площею 3,0071 га, сіножаті площею 0,6384 га та пасовище площею 0,4155 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28 липня 2021 року виконкомом Козелецької селищної ради Чернігівської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козелецької селищної (Лемешівської сільської) ради Чернігівського (Козелецького) району Чернігівської області на підставі: державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, загальною площею 4,0610 га.

За життя, ОСОБА_2 , розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким заповідав усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом, ОСОБА_1 , тобто позивачу у справі.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом на дану спадщину після смерті ОСОБА_2 , прийняла її, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але оформити дану спадщину не може, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виготовлений на ім`я ОСОБА_2 та йому переданий - втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент його смерті.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем за заповітом на вищезазначену спадщину після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців та спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Не маючи можливості подати нотаріусу оригінали правовстановчих документів для отримання свідоцтва про право на спадщину з причин його відсутності, позивач, змушена звернутись до суду.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати.

Представник відповідача, Козелецької селищної ради Чернігівської області Чернігівського району у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 за життя отримав земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козелецької селищної (Лемешівської сільської) ради Чернігівського (Козелецького) району Чернігівської області та є їх власником на підставі: державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, загальною площею 4,0610 га, в тому числі: рілля площею 3,0071 га, сіножаті площею 0,6384 га та пасовище площею 0,4155 га.

Вище вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 був втрачений, що підтверджується довідкою зі столу знахідок ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28 липня 2021 року виконкомом Козелецької селищної ради Чернігівської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козелецької селищної (Лемешівської сільської) ради Чернігівського (Козелецького) району Чернігівської області на підставі: державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, загальною площею 4,0610 га.

За життя, ОСОБА_2 , розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким заповідав усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом, ОСОБА_1 , тобто позивачу у справі.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом на дану спадщину після смерті ОСОБА_2 , прийняла її, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але оформити дану спадщину не може, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виготовлений на ім`я ОСОБА_2 та йому переданий - втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 завідувачем Козелецької районної державної нотаріальної контори Мотовиловець І.А. була заведена спадкова справа № 217/2021, відповідно до якої:

27 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який на день смерті проживав АДРЕСА_1 . Померлий на день смерті в зареєстрованому шлюбі не перебував та не проживав однією сім`єю з іншою особою. Спадщину приймає за заповітом, що посвідчений секретарем виконкому Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 25 листопада 2015 року за реєстровим № 37.

Таким чином, позивач у справі, ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем за заповітом на вищезазначену спадщину після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців та спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Не маючи можливості подати нотаріусу оригінали правовстановчих документів для отримання свідоцтва про право на спадщину з причин його відсутності, позивач, змушена звернутись до суду.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч. 2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Спадкодавець, ОСОБА_2 , мав право власності на земельні ділянки, яке посвідчено державним актом на право власності на земельні ділянки, який видано на його ім`я у законний спосіб.

Вказаний доказ є належним, він містять інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на земельні ділянки спадкодавцю, як предмет доказування в цій справі є право на спадкування за заповітом, позивачем у справі, що підтверджується матеріалами позовної заяви та спадкової справи.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводитеся нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

На даний час відповідно до ст. 25 ЦК України видати нові правовстановлюючі документи на померлих не можливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

29 грудня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , який проживає в с. Шуляки, на підставі розпорядження № 162 Козелецької районної державної адміністрації від 02 червня 2005 року, було виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733, площею 4,07 га. Земельна ділянка розташована на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав".

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок.

Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за земельними ділянками з кадастровими номерами: :10:001:0145, :10:002:0145 та :10:003:0145, відомості щодо обмеження, відсутні.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 25, 328, 1216-1225, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 200, 206, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,0071 га, кадастровий номер :10:001:0145, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, розташованої на території Козелецької селищної ради (раніше Лемешівської сільської ради), Чернігівського району, Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,6384 га, кадастровий номер :10:002:0145, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, розташованої на території Козелецької селищної ради (раніше Лемешівської сільської ради), Чернігівського району, Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,4155 га, кадастровий номер :10:003:0145, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 751733 від 29.12.2005 року, розташованої на території Козелецької селищної ради (раніше Лемешівської сільської ради), Чернігівського району, Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Судові витрати з відповідача не стягувати.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: