Справа № 286/716/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Шалига А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8628, вчинений 21 грудня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з нього ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 9321 грн. 86 коп. та судові витрати покласти на відповідача, мотивуючи тим, що він через мобільний застосунок «Дія» дізнався, що стосовно нього Овруцьким відділом державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 31.01.2022 було відкрито виконавче провадження №68419080 з виконання виконавчого напису № 8628 від 21.12.2021, який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості у розмірі 9 321 грн. 86 коп..

Як зазначено у виконавчому написі, заборгованість виникла за кредитним договором № МФ-742 від 21.05.2018, який укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «БІ EЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 . Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «БІ EЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 1 від 22.08.2018.

Строк платежу за кредитним договором № МФ-742 від 21.05.2018 настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 22.08.2018 по 25.03.2021.

У виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості складає 8 621,86 грн., в тому числі:

прострочена заборгованість за кредитом (основна сума) - 3 000,00 грн.;

заборгованість за відсотками - 2 940,00 грн.;

пені - 1 470,00 грн.;

заборгованості за комісією - 750,00 грн.;

3% річних застосована до основної суми та відсотків за період з 22.08.2018 по 25.03.2021 -461,86 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із відповідача в розмірі 700,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». Загальна сума, що підлягає стягненню - 9 321 грн. 86 коп..

Він вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору № МФ-742 від 21.05.2018, який не є нотаріально посвідченим кредитним договором, без належних для цього правових підстав та це є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, він не отримував від відповідача будь-яких повідомлень про вимогу повернути заборгованість, а також, ані ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», ані первісний кредитор ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» не надсилали йому ОСОБА_1 повідомлень про відступлення права вимоги (заміну кредитора) в порушення приписів ст. 517 ЦК України.

Нотаріус, маючи відповідні повноваження щодо витребування від стягувача документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису (пп. 2.2 п. 2 глави 16 розділу II Порядку), не перевірив належні докази надсилання та вручення ОСОБА_1 таких повідомлень.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не дослідив та не зазначив у виконавчому написі, коли закінчився строк кредитування та почалося прострочення боржника. Зазначена тільки загальна фраза без будь-якої конкретизації «Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів».

Момент прострочення також має важливе значення для визначення строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, оскільки за пп. 3.4 п. З глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Позивач зазначає, що відповідачем порушений строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Так, строк для звернення до нотаріусу за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріусу повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 р. по справі № 916/3006/17).

Отже, загальний строк для звернення за вчиненням виконавчого напису - 3 роки з дня виникнення права вимоги. Даний строк не може бути змінений за домовленістю сторін.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (пп. 3.3 п. З глави 16 розділу II Порядку).

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України).

У відповідності до ст. 258 ЦКК України позовна давність в один рік встановлюється, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням п. 4 кредитного договору № МФ-742 від 21.05.2018, у відповідача виникло право вимоги з дати неповернення кредиту у визначений строк, тобто з 06.06.2018.

Тому звертаючись до нотаріуса тільки 21.12.2021 року, відповідач пропустив строк, який встановлений підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку. Так само відповідач пропустив строк для звернення до нотаріуса з вимогою про стягнення пені.

Таким чином, нотаріус, розглядаючи подані документи для вчинення виконавчого напису, не звернув увагу на те, що заборгованість не є безспірною, а також вчинив виконавчий напис поза межами встановленого законом строку, без належної перевірки та витребування від відповідача первинних документів, які підтверджують розмір заборгованості.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки доводи позивача не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» був укладений Кредитний договір № МФ-742 від 21.05.2018.

22.08.2018 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було укладено Договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № МФ-742 від 21.05.2018.

Всі зобов`язання за Договором не виконувались. Це порушення призвело до того, що за вказаним Договором виникла прострочена заборгованість.

У зв`язку із чим, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» звернулись до приватного нотаріуса, яким 21.12.2021 вчинено виконавчий напис та стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 , у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору.

Наголошують, що позивачем не було надано будь-яких доказів належного виконання зобов`язань, не надавались докази сплати коштів, не зазначались обставини, які спростовують наявність заборгованості. Фактично кредитний договір не був виконаний ОСОБА_1 як на користь попереднього стягувача, так на користь і його правонаступника.

До того ж, жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності будь-яких заперечень з боку позивача не надходило. Позивач не пред`являв жодних претензій чи заперечень після дати переуступлення кредитного договору. Контррозрахунку не надав, не надав підтверджень належного виконання ним своїх зобов`язань, про які він знав, оскільки особисто укладав даний договір та закріплював його своїм підписом.

Зазначений виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Овруцькому відділі державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

При вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом були дотримані вимоги ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, а тому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» в повному обсязі. Судове засідання просить провести у відсутності позивача та його представника.

Доводи, які зазначаються відповідачем у відзиві, жодним чином не спростовують того, що кредитний договір № МФ-742 від 21.05.2018 оформлений у простій письмовій формі. Він не є нотаріально посвідченим.

Виконавчий напис був вчинений 21.12.2021, тобто після того, як постанову Kабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 було визнано судом незаконною та нечинною у частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тому, на момент вчинення спірного виконавчого напису кредитний договір, який укладений у простій письмовій формі не входив до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач вважає, що про це достовірно було відомо як відповідачу, так й приватному нотаріусу, до якого ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» звернулося за вчиненням виконавчого напису. Однак все рівно виконавчий напис був вчинений та в подальшому пред`явлений відповідачем до примусового виконання.

Також позивач звертає увагу на правові висновки щодо втрати чинності постановою № 662 (в частині), які викладені в п. 77-95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17.

Приватний нотаріус, будучи суб`єктом владних повноважень, мав би застосувати ці правові висновки при вчиненні виконавчого напису та не порушувати приписи статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису № 8628 від 21.12.2021 таким, що не підлягає виконанню, а ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» безпідставно стверджує про те, що спірний виконавчий напис вчинений з дотриманням чинного законодавства України.

Відповідач, зазначаючи у відзиві про безспірність заборгованості позивача, не надає жодних доказів, які дійсно підтверджують наявність такої заборгованості позивача перед відповідачем. Кредитний договір та договір факторингу не є такими доказами, оскільки не є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність».

Також, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про зміну кредитора та про наявність у нього заборгованості перед відповідачем.

Отже, доводи та заперечення, які зазначені ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» у своєму відзиві, не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Врахувавши доводи сторін, наведені в їх письмових заявах по суті справи, та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 21 грудня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем на підставі статтей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис №8628, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості за кредитним договором №МФ-742 від 21.05.2018, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» () та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» () на підставі договору про відступлення прав вимоги №1 від 23 серпня 2018 року. Строк заборгованості проводиться за період з 22 серпня 2018 року по 25 березня 2021 року. Загальна сума заборгованості становить 8621 грн. 86 коп. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 700 грн. 00 коп. (а.с.14).

31.01.2022 заступником начальника Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Прачуком А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №8628 від 21.12.2021, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, витрат на проведення виконавчих дій, виконавчого збору, звернення стягнення на майно боржника та про арешт майна боржника (а.с.17-19).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений без правових підстав, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Також, в своїй позовній заяві позивач посилається на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 дійшла висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки, при вчинені виконавчого напису приватний нотаріус допустив порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. до вказаного вище Переліку внесені зміни, зокрема, доповнено новим розділом такого змісту "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" відповідно до якого для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року зазначено, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є неправомірним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису - 21 грудня 2021, набрало чинності судове рішення, яким визнана незаконною та нечинною Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, якою Перелік був доповнений новим розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Така обставина дає суду підстави дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення заборгованості з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, були визнані нечинними судовим рішенням.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020.

Окрім цього слід зазначити, що у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином нотаріус зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять.

Також, зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що право вимоги до позивача за кредитним договором було відступлене на підставі відповідного договору, у зв`язку з чим воно перейшло до відповідача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Проте, матеріали справи не містять в тому числі і повідомлення ТОВ "ФК «Приватні інвестиції» про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача виникло зобов`язання саме перед ТОВ "ФК «Приватні інвестиції», як кредитором.

Відповідно до п.п. 3,4 кредитного договору №МФ-742 від 21.05.2018 кредит надається строком на 15 днів з 21 травня 2018 по 5 червня 2018. Термін (дата) повернення кредиту 5 червня 2018 року.

Тобто, днем виникнення права вимоги є 5 червня 2018 року, а тому відповідно трирічний строк, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, закінчився 5 червня 2021 року.

Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, він вчинений нотаріусом 21 грудня 2021 року, тобто поза межами трирічного строку, на протязі якого нотаріус може вчинити такий напис.

За встановлених обставин, зважаючи, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за №8628 від 21.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Приватні інвестиції» заборгованості за кредитним договором в розмірі 9321 грн. 86 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повне рішення виготовлено 8 травня 2023 року.