Постанова

Іменем України

17 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 199/5471/21

провадження № 61-13311св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придністровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») та просив поновити його на посаді начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації філії «Придністровська залізниця» АТ «Укрзалізниця»; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2021 року по день ухвалення рішення у справі та стягнути 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 07 квітня 2016 року працював на посаді начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації філії «Придністровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

22 червня 2021 року його було звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Вважав звільнення незаконним, оскільки відповідач не дотримався порядку звільнення, не запропонував йому всі наявні на підприємстві посади, не отримав згоди профспілкової організації на його звільнення.

Внаслідок таких протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилася у погіршенні стану здоров`я, взаємовідносин у родині, розмір якої оцінений ним у 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2022 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 108 707,85 грн та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача не дотримана процедура звільнення працівника, передбачена статтями 43, 49-2 КЗпП України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2022 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звільнення ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог закону. Відповідач запропонував позивачу вакантні посади, проте останній згоди на їх переведення не надав, а відмова профспілкового органу в наданні згоди на його звільнення є необґрунтованою.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 800/538/17, від 06 травня 2020 року в справі № 487/2191/17 та від 02 червня 2020 року в справі № 826/24208/15.

На обґрунтовування вимог касаційної скарги зазначає, що відповідач запропонував йому не всі наявні на підприємстві посади, а лише посади в деяких підрозділах, які до того ж не відповідають його кваліфікації, освіті та досвіду. Відмова профспілкового органу містить деталізоване правове обґрунтування незаконності його звільнення, тому підстав для визнання її необґрунтованою немає.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

10 лютого 2023 року справа № 199/5471/21 надійшла до Верховного Суду.

АТ «Укрзалізниця» надіслало відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 з 07 квітня 2016 року працював на посаді начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Наказом АТ «Українська залізниця» № 129/Н від 23 березня 2021 року ліквідовано та вилучено зі штатного розпису апарату управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 22 червня 2021 року структурний підрозділ «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» загальною чисельністю 9 штатних одиниць.

На підставі цього наказу 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 вручено повідомлення про те, що посада, яку він займає, скорочується та він буде звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України не раніше, ніж через два місяці після ознайомлення з цим повідомленням. Одночасно з повідомленням позивачу запропоновано вакантні на підприємстві посади.

20 травня 2021 року ОСОБА_1 вдруге повідомлено про майбутнє вивільнення та надано йому для ознайомлення перелік вакантних посад апарату регіональної філії «Придніпровська залізниця» та перелік вакантних посад структурних підрозділів регіональної філії «Придніпровська залізниця», а також надіслано на його електронну пошту перелік вакантних посад по АТ «Укрзалізниця», серед яких 7 596 посад.

У відповідь на це повідомлення позивач написав листа на ім`я заступника директора філіїз управління персоналом та соціальної політики, у якому, зокрема зазначив, що 4 із запропонованих йому посад відповідають рівню або вище його поточної посади, проте цікаві йому посади в переліках відсутні. Перелік вакансій, який він отримав в електронному вигляді, містить 7 574 сторінок і потребує додаткового часу для розгляду.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 втретє надано для ознайомлення вакантні на підприємстві посади та зазначено про необхідність повідомити про прийняте ним рішення щодо працевлаштування.

Наказом (розпорядженням) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» № НОК-854/ОС від 22 червня 2021 року позивача 22 червня 2021 року звільнено з посади начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 22 листопада 2021 року відповідно до вимог статті 43 КЗпП України запитано згоду Первинної профспілкової організації Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Всеукраїнської профспілки працівників наземного водного та авіаційного транспорту на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Листом від 10 грудня 2021 року профспілкова організація повідомила про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок урахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 42, 49-2 КЗпП України.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Установлено, що відповідач 22 квітня 2021 року, за два місяці до звільнення позивача, повідомив його про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності штату.

Протягом періоду вивільнення відповідач запропонував ОСОБА_1 велику кількість вакантних на підприємстві посад, у тому числі ті, які відповідали його освіті, кваліфікації, досвіду. Проте згоди обійняти одну з цих посад позивач не надав, посилаючись на відсутність серед них цікавої для нього посади. Разом з тим будь-яких доказів, що в АТ «Укрзалізниця» були інші вакантні посади, які йому не пропонувалися, позивач суду не надав.

Частиною першою статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 2 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Апеляційний суд установив, що рішення профспілки про ненадання згоди на звільнення позивача з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України,є необґрунтованим, оскільки не містить правових підстав такої відмови, прийнято виключно на поясненнях позивача, які не підтверджені належними доказами.

Таким чином, установивши, що у відповідача дійсно відбулося скорочення чисельності працівників, відповідач належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, а профспілкова організація без відповідного обґрунтування відмовила в наданні згоди на звільнення позивача, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки апеляційного суду не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених у касаційній скарзі постановах.

Доводикасаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення,оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко