1Справа № 335/9166/21 2/335/98/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого суддіСтеценка А.В.
за участю секретаря судового засіданняРезніченко Ю.В.
представника позивача Гришина С.В.
представників відповідачівОСОБА_1
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі заяву представника Запорізької обласної ради Стеценко Ірини Вікторівни про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

12.07.2022 представником Запорізької обласної ради подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів від 11.07.2022, в якому представник відповідача просив суд долучити до матеріалів справи фотокопії документів згідно додатку.

В судовому засіданні представник Запорізької обласної ради Стеценко І.В. звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів, в обґрунтування якої зазначила наступне.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив вбачається, визнання позивачем порушень, зафіксованих в акті перевірки від 19.03.2021. При цьому, представник позивача в позовній заяві та відповіді на відзив зазначив, що порушення, виявлені в ході перевірки та зафіксовані в акті перевірки від 19.03.2021 були допущені не з вини позивача, а з вини інших працівників Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради. Отже, зазначені обставини (порушення, зафіксовані в акті перевірки) визнавалися позивачем та не потребували доказування.

Проте, в судовому засіданні 25.01.2022 представником відповідача були висловлені сумніви щодо вищезазначених порушень, що викликало необхідність подання відповідачем документів, посилання на які містяться в акті перевірки. У зв`язку із тим, що оригінали зазначених документів були відсутні в розпорядженні Запорізької обласної ради, останньою 07.02.2022 був здійснений запит до Комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради з проханням надати Запорізькій обласній раді належним чином засвідчених копій запитуваних документів. 14.02.2022 КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР засвідчені копії документів були надані Запорізькій обласній раді.

На переконання представника Запорізької обласної ради, вищезазначені причини пропуску Запорізькою обласною радою строку подання до суду доказів є поважними, а докази, які представник відповідача просить долучити до матеріалів справи необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, представник Запорізької обласної ради просила суд поновити відповідачеві пропущений процесуальний строку на подання до суду доказів та долучити до матеріалів справи фотокопії письмових доказів, подані до суду 12.07.2022 (т. 5 а.с. 13 128).

Представник КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР підтримала заяву та клопотання представника Запорізької обласної ради, просила суд поновити Запорізькій обласній раді строк на подання до суду доказів та задовольнити клопотання про їх долучення до матеріалів справи.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви представника Запорізької обласної ради про поновлення пропущеного процесуального строку та проти задоволення клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, поданих Запорізькою міською радою 12.07.2022 з підстав, зазначених в письмових запереченнях від 13.10.2022 (т. 5 а.с. 195 198). На переконання представника позивача, Запорізькою обласною радою не доведено існування об`єктивних обставин, що перешкоджали відповідачеві подати до суду докази у строки, визначені ч. 3 ст. 83 ЦПК України. Причини пропуску Запорізькою обласною радою строку подання до суду доказів, повідомлені представником позивача, є неповажними, оскільки позивач та його представник ніколи не визнавали обставин, встановлених актом перевірки, про що зазначав в заявах по суті справи.

Заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 20.09.2021 відкрито провадження в справі, вирішено справу розглядати за правила спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (т. 1 а.с. 176).

08.10.2021 Запорізькою обласною радою подано до суду відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 40 249). Ані у відзиві на позовну заяву, ані в доданих до нього додатках Запорізькою обласною радою зазначено документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом та причин їх неподання до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок та строки подання учасниками справи доказів врегульовано ст. 83 ЦПК України, згідно приписів якої відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (ч. 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що у разі якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 83 ЦПК України).

За приписами ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Однією з основних засад цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розумність строків розгляду справи є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Цивільно-процесуальний закон детально регламентує строки вчинення учасниками судового процесу процесуальних дій. Така деталізація покликана мінімізувати можливі випадки зловживання учасниками процесу процесуальними правами.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано нормами статті 127 ЦПК України. Згідно з частиною 1 цієї статті суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

При цьому, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

Вирішення питання щодо поновлення строку процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для такого поновлення. Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципам рівності сторін та юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29.10.2015 у справі «Устименко проти України»).

На переконання суду, повідомлені представником Запорізької обласної ради причини пропуску строку подання до суду доказів не є поважними. Викладені заявником підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджують поважність причин такого пропуску, оскільки несвоєчасне подання доказів зумовлене, з огляду на доводи, наведені заявником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

Аналіз змісту позовної заяви та відповіді на відзив дозволяє дійти висновку, що доводи представника Запорізької обласної ради про те, що позивач визнавав обставини, відображені в акті перевірки діяльності КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР за 2020-2021 роки від 19.03.2021 до виступу в судовому засіданні 25.01.2022, є неспроможними.

З огляду на вищевикладене, в задоволені заяви позивача про поновлення процесуального строку на подання до суду доказів слід відмовити, а клопотання представника Запорізької обласної ради 11 липня 2022 року (подане до суду 12 липня 2022 року) - залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 120, 126, 127, 222, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Запорізької обласної ради Стеценко Ірини Вікторівни про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів - відмовити.

Клопотання представника Запорізької обласної ради Стеценко Ірини Вікторівни від 11 липня 2022 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 22 травня 2023 року.

Суддя А.В. Стеценко