Справа № 539/1824/23
Провадження № 2/539/513/2023
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 травня 2023 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Кабінета Міністрів України, третя особа Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої прийняттям та виконанням неправосудного рішення суду,-

встановив:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кабінета Міністрів України, третя особа Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої прийняттям та виконанням неправосудного рішення суду.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по даній справі, враховуючи вимоги ст. ст. 175,176,177 ЦПК України, суддя вважає за необхідне вказану позовну заяву залишити без руху, оскільки позивачем не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини в позові, а саме до позову не додано доказів що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Предметом позову позивач зазначає стягнення на користь нього моральної шкоди завданої прийняттям та виконанням неправосудного рішення суду, але позивачем вказані обставини в позові не конкретизовані та не підтверджені письмовими доказами, тобто в зв`язку з чим йому спричинена моральна шкода, прийняттям та виконання ким та якого рішення суду, оскільки в прохальній частині позивач просить визнати неправосудним рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2010 року, при цьому зміст його не надає та у справі відсутні дані про те, що позивач у встановленому порядку оскаржив зазначене рішення суду.

Водночас в позові зазначає, що існує незаконність дій виконавця підтверджено постановою Полтавського апеляційного суду 04 листопада 2020 року. Крім того рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП.

Тобто позивач в позові зазначає всі ці обставини, але на підтвердження цього знову письмові докази не надає.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року зі змінами.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 вищевказаної статті за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою станом на момент звернення позивача до суду, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою зазначив, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», як військовослужбовець під час виконання службових обов`язків, при цьому письмових підстав для такого звільнення до позову не надано.

Крім того, суддя зазначає, що військовослужбовці звільнені у справах пов`язаних з виконанням службового обов`язку чи під час виконання службових обов`язків, у решті справ вони є платниками судового збору на загальних підставах.

Відтак, позивачу належить сплатити судовий збір, за вимогою майнового характеру, яка подана фізичною особою станом на момент звернення позивача до суду, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та надати суду підтверджуючі документи про сплату.

Згідно ст. 185 ч. 1 Цивільного Процесуального кодексу України, суддя встановивши, що при подачі позовної заяви позивачем порушено вимоги ст. 175 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Вказані судом обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, а тому вважаю необхідним позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінета Міністрів України, третя особа Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої прийняттям та виконанням неправосудного рішення суду залишити без руху для усунення вищевикладених в описовій частині ухвали недоліків.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява у відповідності до ч.3ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Керуючись ст.175,177,185,260,353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінета Міністрів України, третя особа Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди завданої прийняттям та виконанням неправосудного рішення суду - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Просіна