ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 травня 2023 року

м. Харків

справа № 624/194/22

провадження № 22-ц/818/348/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Маміної О.В.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкова О.Ю.,

за участі секретаря Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Оператор газорозподільчої системи «Харківгаз»

третя особа Красноградська районна державна адміністрація Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Красноградська районна державна адміністрація про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними дій при здійсненні відключення природного газу, газового котла для опалення, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2022 року, постановлене суддею Крапівка Т.В.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить: 1) визнати незаконними дії відповідача при здійсненні відключення природного газу, газового котла для опалення за адресою: АДРЕСА_1 ) зобов`язати відповідача негайно припинити дії, які порушують права позивача як побутового споживача по договору розподілу, а саме припинити відключення опалювального котла природного газу, 3) зобов`язати відповідача негайно відновити, підключити до системи використання природного газу, опалювальний прилад для опалення житлового будинку, 4) зобов`язати відповідача сплатити матеріальні збитки в сумі 40573,42 гривень та моральні збитки в сумі - один мільйон гривень, здійснити підключення за рахунок відповідача.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позову у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що 30.09.2019 в його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було відключено від системи газопостачання, позивач вважає відключення таким, що суперечить законодавству України. Представники «Харківгаз» з власних міркувань забажали обстежувати газові прилади, що знаходяться в будинку, після обстеження, на їх думку, виявилися невідповідності до проектної та виконавчо-технічної документації, а саме самовільна заміна газового опалювального приладу КЧМ з АПОК 1 на КСГ-10СН та самовільне встановлення опалювального приладу в літній кухні. Згідно документу єксплікацієї від 24.02.1987 та 21.05.1987 даний об`єкт був підключений до системи газопостачання. Документів, що підтверджують, а саме проект та виконавчо-технічну документацію позивачу не було надано, тому розуміти претензії працівників «Харківгазу» неможливо за відсутності належних доказів, опечатали опалювальний прилад КЧМ, поставили глушки та пломби. Вважає, що ним не було допущено порушень, а відповідач необґрунтовано дійшов даного висновку.

Відзиву на апеляційну скарг не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що при відключенні від системи газопостачання газового обладнання споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , AT «Харківгаз» діяло у порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивачем не наведені обставини, якими обґрунтовується спричинення діями чи бездіяльністю певних посадових осіб відповідача моральної шкоди, проявів душевних страждань позивача чи іншого порушення його особистих прав. До того ж позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди та визначення її розміру.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем послуг по газопостачанню за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить позивачу на підставі договору дарування від 16.03.1994, посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області Удовіченко О.О. встановлені побутові газові плити (ПГ-4, ПГ-2), опалювальний прилад (КЧМ з АПОК-1) та побутовий газовий лічильник, що підтверджується будівельним паспортом внутрішньодомового газопроводу та виконавчо-технічною документацією на внутрішньодомовий газопровід від 02.12.1987.

09 вересня 2019 року в рамках підготовки мереж до роботи в осінньо-зимовий період 2019-2020 років у зв`язку із проведенням регламентних робіт з метою забезпечення їх подальшої безаварійної експлуатації, газопостачання в смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, а саме по вулицям: Калинова, Маяковського. Слобожанська, Шевченко, Вишнева, Садова, Залізнична, Чкалова. Гоголя. Богдана Хмельницького, провулок Садовий, провулок Маяковського, провулок Залізничний було припинено, про що листом від 04.09.2019 було проінформовано Кегичівську селищну раду Харківської області. В зазначеному листі також зазначено, що роботи по відновленню газопостачання заплановані на 20.09.2019 з 16-00 години до 17-00 години.

12 вересня 2919 року під час обстеження газових приладів у домоволодінні позивача за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками Красноградського виділення AT «Харківгаз» була виявлена невідповідність встановленого газового обладнання проектній та виконавчо-технічній документації, а саме самовільна заміна газового опалювального пристрою КЧМ з АПОК-1 на КСГ-10СН та самовільне встановлення газового опалювального приладу АКОГ-ЗСП в літній кухні, а також порушення ізоляції газопроводу-вводу у зв`язку із чим працівниками Красноградського відділення AT «Харківгаз» був наданий позивачу припис на усунення порушень в термін до 18.09 2019 року, який міститься в матеріалах справи.

30 вересня 2019 року як вбачається з Акту про припинення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача від 30.09.2019 за відсутності проектної документації самовільно встановлені опалювальні прилади за адресою позивача: АДРЕСА_2 , були відключені від системи газопостачання шляхом встановлення глушока номерних пломб.

02 вересня 2021 року представником Кегичівської дільниці Красноградського відділення АТ «Харківгаз» у присутності власника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 проведено інвентаризацію домоволодіння та встановлено, що ОСОБА_1 для опалення будинку використовується котел опалювальний марки «АОГВ КС10».

Як вбачається із наданих суду письмових доказів, а саме: виконавчої технічної документації на внутрішньобудинковий газопровід в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , від 02 грудня 1987 року, не передбачено проектування та встановлення газового котла марки «АОГВ КС10».

Відповідач у суді апеляційної інстанції не заперечував факту заміни опалювального котла.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 61-8510св18.

З урахування викладеного обраний позивачем спосіб захисту свого права, виходячи з формулювань позову відповідає можливим способам захисту прав.

З приводу заявлених позовних вимог колегія зазначає наступне.

Згідно п.2 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496 (надалі Правила) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року N 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1379/27824, дія якого поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Так, главою 7 розділу VI Кодексу передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках:

відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, зазначений перелік підстав не є вичерпний.

Відповідно до пп.2 п.1.2 розділу І «Правил безпеки систем газопостачання, які затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15 травня 2015 року №285» (надалі Правила-2), ці Правила встановлюють вимоги безпеки до систем газопостачання для забезпечення споживачів природним газом з надлишковим тиском не більше 1,2 МПа, а також зрідженим вуглеводневим газом з надлишковим тиском не більше 1,6 МПа, а саме газопроводи та газове обладнання промислових і сільськогосподарських підприємств, теплових електростанцій, котелень, підприємств комунального і побутового обслуговування населення, житлових і громадських будинків;

Пунктом 5.5, 5,7, 5.8 Правил-2 передбачено, що заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації.

Відключення газу перед заміною газового обладнання здійснюється газорозподільним підприємством за заявою власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача). Пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації.

Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства.

Підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови:

наявності витоків газу;

несправної автоматики безпеки;

несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів;

відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах;

самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання;

не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави;

не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Несправне газове обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, а також газове обладнання при виконанні капітального ремонту помешкань житлових і громадських будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства.

Проектна документація на монтаж додаткових газових плит та побутових лічильників газу, переустановлення газових плит у межах приміщення, в якому вони встановлені, лабораторних пальників, які не вимагають відведення продуктів згорання в димоходи, може бути представлена ескізом, складеним суб`єктом господарювання, що здійснює обслуговування. Ескіз затверджується керівником обслуговуючого підприємства.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та філією ПАТ «Харківгаз» було укладено типовий договір про надання послуг населенню газопостачання та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з виконавчо-технічною документацією, у житловому будинку по АДРЕСА_2 встановлено побутові газові плити (ПГ-4 ПГ-2), опалювальний прилад КЧМ з АПОК-1 та побутовий газовий лічильник.

ОСОБА_1 в судових засіданнях як суду першої та апеляційної інстанції підтвердив факт того, що він взимку самовільно поміняв котел, який потік, але з заявою до АТ «Харківгаз» з цього приводу не звертався. Коли працівники АТ «Харківгаз» відключили газопостачання він зібрав документи та поїхав в м. Красноград для вирішення питання з підключенням газопостачання, але йому сказали, що необхідно сплатити значну суму коштів, в зв`язку з чим він забрав свої документи та зателефонував до гарячої лінії 1504 для вирішення даного питання, але до цього часу підключення газопостачання до його будинку не було здійснено.

Пунктом 51, 28 цього договору передбачено, що у разі заміни або встановлення нових газових приладів і пристроїв, зміни місця їх встановлення оформлюється додаток до цього договору, що складається відповідно до цього пункту.

Споживач, в т.ч., зобов`язаний не підключати нові (додаткові) газові прилади і пристрої, не змінювати місце їх розташування та не втручатися в роботу внутрішньобудинкових систем газопостачання без узгодження з виконавцем.

Згідно з п.5.5 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285 (далі Правил), заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках з оформленням виконавчо-технічної документації. Відключення газу перед заміною газового обладнання здійснюється газорозподільним підприємством за заявою власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)). Пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації. Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства.

Відповідно до положень п.5.7 розділу V Правил, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових громадських будинків із встановленням заглушки за умови, зокрема, самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання.

Доказів того, що позивач звертався до відповідача з заявою про заміну газового обладнання, і відповідно до заяви оформлялася виконавчо-технічна документація, як це вимагають Правила безпеки систем газопостачання, суду не надано.

На підставі п.п.12 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, пункту 5.7 розділу V Правил безпеки системи газопостачання AT «Харківгаз» було відключено від газової мережі самовільно установлений газовий котел «КСГ-10СН» споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.6 розділу 7 глави VI Кодексу ГРМ відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Таким чином, при відключенні від системи газопостачання газового обладнання споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 діяло у порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства, з дотриманням Правил Кодексу ГРМ.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 в порушення положень Кодексу ГРМ без повідомлення, узгодження та виготовлення технічної документації самовільно було замінено котел газового обладнання та змінено місце його розташування.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з АТ «ХАРКІВГАЗ» матеріальної шкоди, що виникла в результаті неправомірного припинення газопостачання у розмірі 40573 гривні 42 копійки та моральної шкоди в розмірі 100 000 000 гривень, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення з наступних підстав.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення матеріальних збитків позивач посилався на те, що його права як споживача порушенні, оскільки без належного повідомлення до його домоволодіння 12.09.2019 прийшли фізичні особи, не надавши посвідчення представників «Харківгазу», з власних міркувань забажали обстежувати газові прилади. На численні звернення в телефонному режимі та наданні письмових звернень від повідача було надано відписки, та вказівки на знущання, щодо приїзду особисто до дільниць AT «Харківгазу» для надання нібито заяви, паспорта, кода, копій права власності, а також технічного паспорта, паспортів існуючих побутових газових приборів та ще й невідомий опитувальний лист. Матеріальні збитки позивач розраховує, з часу незаконного відключення, а саме з 30.09.2019 по час звернення до суду квітень 2022, що становить - 31 місяць. А тому вважає, що за цей час поніс матеріальні збитки в сумі 40573,42 грн, що розрахував за формулою 31 місяць помножено на 1308.82 грн (пільги позивача відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту") = 40573.42 грн з урахуванням індексу інфляції в Україні на час виплати. А також, витрати пов`язані з підключенням газового котла на час здійснення підключення до системи газопостачання на день підключення та з урахуванням виготовлення технічних умов, проектних робіт, будівельно-монтажних робіт та інших робіт за рахунок відповідача.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1192 ЦК якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доказів спричинення позивачу діями працівників АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» збитків позивачем не надано.

Моральна шкода у відповідності до ст. 23 ЦК України, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст.1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї стати.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

Презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди. Такий висновок підтверджується використанням словосполучення «особа, яка завдала шкоди». Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Крім того, позивачем не наведені обставини, якими обґрунтовується спричинення діями чи бездіяльністю певних посадових осіб відповідача моральної шкоди, проявів душевних страждань позивача чи іншого порушення його особистих прав. До того ж позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди та визначення її розміру.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П.Пилипчук

О.Ю.Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 17.05.2023 року.