ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3365/23 Справа № 205/5309/21 Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Терещенко Т.П.) , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 05 квітня 2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 32/21 на виконання робіт, відповідно до умов якого позивач зобов`язалась виготовити конструкції пам`ятника, а відповідач - своєчасно прийняти товар та оплатити вартість виконаних робіт.

На виконання умов договору між сторонами було укладено додаток до договору замовлення № 32/21 від 05 квітня 2021 року. У відповідності до вказаного замовлення сторони погодили виготовлення деталей пам`ятнику 80/40/ скала, тумби 40*20*15, квітник 50*10*5 на загальну суму - 5000,00 гривень.

Згідно пункту 5.1 договору - оплата вартості робіт за кожним завданням проводиться окремо двома платежами: 70% вартості та матеріалів оплачується Замовником виконавцю з моменту узгодження Замовлення та Кошторису (п. 5.1.1 договору), вартість робіт та матеріалів, що залишилась, оплачується Замовником Підряднику від моменту повідомлення про готовність роботи, але не пізніше дати отримання результатів роботи (п. 5.1.2 договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу (п. 4.4.2 договору).

На виконання умов договору відповідачем сплачено: 2200,00 грн. - 16 квітня 2021 року, 1500,00 грн. - 19 квітня 2021 року. Проте, свій обов`язок з оплати вартості робіт, що залишився у сумі 1300,00 грн. відповідач не виконала. У день укладання договору між сторонами було погоджено і прейскурант (послуги, додаткові роботи, не включені до кошторису).

Пунктом 10.4 договору передбачено, що Замовник дає згоду на сплату додаткових робіт за ціною, вказаної у прейскуранті.

У цей же день 05 квітня 2021 року відповідачка вирішила збільшити об`єм художніх робіт та замовити транспорті послуги, у зв`язку з чим між відповідачем та позивачем було укладено додаткову угоду до договору № 32/21 від 05 квітня 2021 року, відповідно до якої відповідач замовила роботи, не включені в первинний кошторис замовлення, а саме: збільшений портрет вартістю 3000,00 грн., транспортні послуги, перенесення (за рахунком, що повинен був виставлений окремо) на загальну суму 3000,00 грн.

Пунктом 4.4.1 договору передбачено, що Замовник за цим договором зобов`язаний, серед іншого, своєчасно оплачувати роботи Підрядника, компенсувати витрати, понесені Підрядником у випадках, передбачених договором, виконати приписи Підрядника.

12 травня 2021 року відповідачем за актом прийому-передачі робіт було прийнято замовлення: виготовлення деталей пам`ятнику 80/40/ скала, тумби 40*20*15, квітник 50*10*5 та додаткові художні роботи: збільшений портрет на загальну суму 8000,00 грн.

Проте, свій обов`язок з оплати додаткових художніх робіт у сумі 3000,00 грн. відповідачка не виконала. Таким чином, у порушення умов п. 4.4.1. договору відповідач не сплатила 1300,00 грн. та за погоджені додаткові роботи 3000,00 грн, тому станом на 22 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 4300,00 грн.

Крім того, 05 квітня 2021 року між сторонами було укладено угоду-ознайомлення про зберігання матеріалів виробів, конструкцій.

За пунктом 7.2 договору, право власності на роботи переходять від Підрядника до Замовника після повної оплати робіт та підписання акту прийому - передачі робіт.

Як вбачається із пункту 7.4 договору, якщо Замовник не прийняв роботи, або не забрав результат прийнятих робіт у Підрядника, Підрядник здійснює зберігання результату таких робіт протягом місяця із вартістю зберігання еквівалентному 3 відсотки вартості робіт та матеріалів, по завершенню місячного терміну Підрядник має право розпорядитись результатом робіт на власний розсуд.

Після прийняття замовлення актом прийому-передачі робіт від 12 травня 2021 року, відповідачка замовлення не забрала та з 13 травня 2021 року виготовлений пам`ятник знаходиться на зберіганні. 12.05.2021 року позивач нагадала відповідачу про передачу готового замовлення з 13.05.2021 року на зберігання, у разі якщо вона не забере замовлення. Таким чином, відповідачка на виконання умов договору № 32/21 на виконання робіт від 05.04.2021 року повинна заплатити позивачу 7440,00 грн. за зберігання матеріалів, 72,45 грн. - пеню та 2150,00 грн. - штраф.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 13962,45 грн., яка складається з: суми основного боргу у розмірі 4300,00 грн., 7440,00 грн. - відсотки за зберігання замовлення, 72,45 грн. - пеня, 2 150 грн. - штраф, а також судові витрати у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13962,45 грн., яка складається з: суми основного боргу у розмірі 4300,00 грн., 7440,00 грн. - відсотки за зберігання замовлення, 72,45 грн. - пеня, 2150,00 грн. - штраф та понесені і документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 3150,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт посилається на те, що вона дійсно звернулася до позивача з метою виготовлення і придбання пам`ятника з граніту на загальну суму 5000,00 грн. Усі інші додаткові витрати відповідач власноручно вписала у додаткову угоду, акт прийому-передач. З цього приводу ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів. Тобто, апелянт зауважує, що їй не була дана достовірна інформація про розмір та вартість пам`ятника. Крім того, посилається на те, що судом неправильно визначено період зберігання пам`ятника, вартість якого з неї стягнуто, оскільки з 22 травня 2021 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, тому не могла забрати виріб у позивача. Отже, фактичним періодом зберігання є 13 травня 2021 року - 22 травня 2021 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали сторони отримали електронною поштою 07 лютого 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи

Повідомлення сторони отримали електронною поштою 23 лютого 2023 року.

21 лютого 2023 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Дрозд Р.Ю. просить залишити її без задоволення, витрати по розгляду справи в апеляційному суді покласти на відповідачку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 13962,45грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Указаним вимогам рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року відповідає у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 32/21 на виконання робіт.

Відповідно до вказаного замовлення сторони погодили виготовлення деталей пам`ятнику 80/40/ скала, тумби 40*20*15, квітника 80*10*5 на загальну суму 5000,.00 грн. На виконання зазначеного договору ОСОБА_1 сплачено: 2200,00 грн. - 16.04.2021 року і 1500,00 грн. - 19.04.2021 року, залишився залишок у розмірі 1300,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що також 05 квітня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 32/21, відповідно до якої відповідач замовила роботи, не включені в первинний кошторис замовлення, а саме: збільшений портрет вартістю 3000,00 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 05 квітня 2021 року про вимогу виготовити збільшений портрет (а. с. 14 зв., 15).

12 травня 2021 року відповідачем за актом прийому-передачі робіт було прийнято замовлення: виготовлення деталей пам`ятнику 80/40/ скала, тумба 40*20*15, квітник 80*10*5 та додаткові художні роботи: збільшений портрет, на загальну суму 8000,00 грн., що також підтверджується заявою ОСОБА_1 від 12 травня 2021 року про прийняття виготовлених художніх робіт - збільшений портрет та прохання здійснити установку замовлення з 17 травня 2021 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначила про те, що ОСОБА_1 залишок за договором у розмірі 1300,00 грн. та 3000,00 грн. за додаткові послуги не сплатила, замовлення не забрала та з 13 травня 2021 року замовлення перебуває на зберіганні у замовника.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання зі сплати грошових коштів за основним договором та укладеною між сторонами додатковою угодою відповідачем не виконано у повному обсязі; зазначені правовідносини виникли ще 12 травня 2021 року, а тому в силу п. 11.3 договору на виконання робіт № 32/21 від 05 квітня 2021 року за неналежне виконання стороною зобов`язань за цим договором, сторона, яка допустила неналежне виконання виплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми порушеного зобов`язання. Крім того, умовами договору, у разі його невиконання, на замовника покладено зобов`язання, крім пені, також сплатити штраф в розмірі 50% неналежним чином виконаного зобов`язання.

Суд погодився з розрахунком позивача, за яким сума основного боргу складає 4300,00 грн., вартість зберігання готового замовлення за період з 13 травня 2021 року по 13 червня 2021 року у розмірі 7440,00 гривень, пеня за період з 13 травня 2021 року по 13 червня 2021 року у розмірі 72,45 грн., та штраф за період з 13 травня 2021 року по 13 червня 2021 року у розмірі 2150,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

За статтею 843 ЦК України, у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України (стаття 526 ЦК України).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), за правилом статті 610 ЦК України є порушенням зобов`язання.

Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору № 32/21 від 05.04.2021 року, на умовах, передбачених цим договором, підрядник бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи, які зазначені у Замовленні та Кошторисі (далі - Конструкції), які є невід`ємними частинами цього договору, якщо це обумовлено сторонами, транспортування і установку Конструкції за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Роботи кожного разу оговорюються сторонами у Замовленні та Кошторисі, які є невід`ємними частинами цього договору. Замовлення містить вартість робіт та матеріалів, строк виконання робіт, відомості про додаткові роботи, зокрема, про доставку та монтаж Конструкції на території замовника, адресу такої території, строк гарантії, застереження. Кошторис містить повну інформацію про матеріали, які будуть використані підрядником, їх характеристики, асортимент відповідно номенклатури, довідників виробника - підрядника.

Згідно з п. п. 2.2 - 2.5 вищезазначеного договору вартість робіт та матеріалів встановлюється сторонами за кожним завданням окремо в Замовленні. Загальна ціна договору визначається сумою вартості робіт по всіх Замовленнях. Вартість робіт включає вартість витрат підрядника та плату за виконану роботу відповідного Замовлення. Зміна Замовлення визначеного договором призводить до зміни вартості робіт, яка розраховується підрядником і узгоджується сторонами в специфікації.

Пунктами 5.1. вищевказаного договору передбачено, що оплата вартості робіт за кожним завданням проводиться окремо двома платежами: 70 % вартості робіт та матеріалів оплачується замовником виконавцю з моменту узгодження Замовлення та Кошторису. Вартість робіт та матеріалів, що залишилась оплачується замовником підряднику від моменту повідомлення про готовність роботи, але не пізніше дати отримання результатів робіт.

Пунктом 7.4. договору визначено, якщо замовник не прийняв роботи, або не забрав результат прийнятих робот у підрядника, підрядник здійснює зберігання результату таких робіт протягом місяця із вартістю зберігання еквівалентному 3 % вартості робіт та матеріалів, по завершенню місячного терміну Підрядник має право розпорядитись результатом робіт на власний розсуд.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 не у повному обсязі виконано умови договору № 32/21 від 05.04.2021 року - не сплачено за його умовами 1300,00 грн. Крім того, нею не оплачено послуги позивача за додатковою угодою у розмірі 3000,00 грн., у зв`язку з чим колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про стягнення указаних сум з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач сама дописувала у додатковій угоді вартість послуг, не знайшли свого підтвердження. Натомість у матеріалах справи наявний договір, додаткова угода, акт прийому-передачі робіт та угода-ознайомлення про зберігання матеріалів, виробів, конструкцій, які підписані власноручно відповідачем ОСОБА_1 .

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відсотків за зберігання замовлення, оскільки матеріалами справи підтверджено і не заперечувалося відповідачкою, що замовлення не було своєчасно забрано у виконавця робіт та перебувало у нього на зберіганні, за що пунктом 7.4 договору передбачено сплату у розмірі 3% вартості робіт та матеріалів.

Посилання апелянта на те, що вона хворіла з 13 травня 2021 року по 22 травня 2021 року, у зв`язку з чим була позбавлена можливості своєчасно забрати своє замовлення у позивача, матеріалами справи підтверджено, однак не може бути підставою для звільнення сторони від належного виконання зобов`язання з огляду на те, що ОСОБА_1 особисто у письмовому вигляді просила позивача доставити їй пам`ятник з 17 травня 2021 року.

Крім того, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу, оскільки їх нарахування передбачено умовами пункту 11.4 договору №32/21 від 05 квітня 2021 року, укладеного між сторонами у справі.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у матеріалах справи докази, дав їм правильну правову оцінку та ухвалив правильне, законне та обгрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують та зводяться до незгоди відповідача по їх оцінці судом першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним розглядом справи.

Апеляційний суд вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До заяви про розподіл судових витрат адвокатом Дрозд Р.Ю. надано: Угода № 43/2016 на надання юридичних послуг, платіжна інструкція № 203 від 20.02.2023 року на суму 900,00 грн., платіжна інструкція № 204 від 20.02.2023 року на суму 80, 00 грн., а всього 980, 00 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки (а.с. 18 - 19, 128 - 129).

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи