печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-6133/23
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 15.12.2021 року у розмірі 151 049,02 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 15.12.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти у розмірі 108 000,00 грн., що еквівалентно 4 000,00 доларів США відповідно до курсу Національного банку України станом на день підписання Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк до 15.01.2022 року включно. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі та ухиляється від їх повернення, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за Договором позики від 15.12.2021 року у розмірі 146 240,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 14.09.2022 року еквівалентно 4 000,00 доларів США. Крім того, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 30% (відповідно до п. 3.9. Договору позики від 15.12.2021 року) за період часу з 16.01.2022 року по 24.02.2022 року у розмірі 4 809,02 грн., що разом із сумою заборгованості становить 151 049,02 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2022 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.01.2023 року.
26.01.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та судове засідання призначено на 25.04.2023 року.
25.04.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - ОСОБА_3 надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 25.04.2023 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 26.06.2023 року.
26.06.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якому останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки судова повістка була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що судова повістка відповідачу вручена.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки відповідач правом на надання відзиву не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 26.06.2023 року.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що 15.12.2021 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір позики (далі - Договір позики від 15.12.2021 року), відповідно до умов якого, Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти, Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у порядку та у строки (терміни), визначені цим Договором (а. с. 8 - 11).
Згідно п. 1.2. Договору позики від 15.12.2021 року, сума позики складає 108 000,00 грн., що еквівалентно 4 000,00 доларів США відповідно до курсу Національного банку України в день підписання Договору (27,00 грн. за 1 долар США).
Як визначено у п. 1.3. Договору позики від 15.12.2021 року, позика є безпроцентною.
Відповідно до п. 2 Договору позики від 15.12.2021 року, Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики у повному розмірі в термін до 15.01.2022 року включно.
Згідно п.п. 3.1., 3.3. Договору позики від 15.12.2021 року, своїм підписом під цим Договором, Позичальник підтверджує факт отримання ним суми позики у розмірі 108 000,00 грн., що еквівалентно 4 000,00 доларів США відповідно до курсу Національного банку України. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики до строку, зазначеного в п. 2. цього Договору.
Як визначено у п.п. 3.4., 3.5. Договору позики від 15.12.2021 року, Позичальник має право повернути суму позики достроково всією сумою або частинами. Повернення суми позики чи її частини здійснюється безготівковими коштами у національній валюті України за офіційним курсом продажу долару США, встановленого Національним банком України на дату фактичного здійснення кожного платежу за Договором. Тобто у разі зміни офіційного курсу продажу долару США, встановленого Національним банком України, в порівнянні з курсом, що був встановлений Сторонами на дату укладення цього Договору (п. 1.2. Договору), сума позики чи її частина, яка підлягає поверненню у гривнях, коригується пропорційно такій зміні курсу на дату фактичного здійснення кожного платежу за Договором.
Відповідно до п.п. 4.1.1. Договору позики від 15.12.2021 року, Позичальник зобов`язується повернути отриману ним суми позики в порядку, розмірі та строки, погоджені сторонами у цьому Договорі.
Згідно п.п. 5.1., 5.3. Договору позики від 15.12.2021 року, у випадку порушення Сторонами своїх зобов`язань, визначених цим Договором, винна в такому порушенні сторона несе відповідальність відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України. Порушенням цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Як визначено у п. 6.1. Договору позики від 15.12.2021 року, цей Договір вважається укладеним в день його підписання Сторонами та передання суми позики Позичальнику, що підтверджується підписанням Сторонами даного Договору та/або розпискою на вимогу Позикодавця, та діє до повного та належного виконання Позичальником свої обов`язків відповідно до умов цього Договору.
На підтвердження отримання позики ОСОБА_2 15.12.2021 року складено розписку до Договору позики від 15.12.2021 року, відповідно до якої останній згідно умов Договору позики одержав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 108 000,00 грн., що еквівалентно 4 000,00 доларів США та зобов`язався повернути отримані гроші у повному обсязі своєчасно до 15.01.2022 року, а разі недотримання цього, зобов`язався понести відповідальність згідно умов Договору та норм чинного законодавства (а. с. 12).
Як визначено у ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Як визначено у ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Як визначено у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На виконання договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 108 000,00 грн., що станом на дату укладення договору згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 4 000,00 доларів США, про що зазначено у п. 3.1. Договору позики від 15.12.2021 року та розписці від 15.12.2021 року. Відповідач зобов`язаний був повернути позивачу суму позики у строк до 15.01.2022 року.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу відповідачу у визначений договором строк, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Договором позики від 15.12.2021 року у розмірі 146 240,00 грн. (станом на 14.09.2022 року курс долара США с становить 36,56 грн.) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 30% (відповідно до п. 3.9. Договору позики від 15.12.2021 року) за період часу з 16.01.2022 року по 24.02.2022 року у розмірі 4 809,02 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як визначено у п. 3.9. Договору позики від 15.12.2021 року, незважаючи на інші положення цього Договору, Сторони домовилися, що у разі прострочення Позичальником повернення суми позики та/або її частини в порядку, розмірі та строки, що визначені в п. 3.3. цього Договору, більше ніж на 5 календарних днів, а також у випадку невиконання Позичальником вимоги Позикодавця щодо дострокового повернення суми позики в порядку та розмірі, що визначені п. 4.4.2. цього Договору (далі - Прострочена сума позики), Позичальник зобов`язується починаючи з першого дня виникнення Простроченої суми позики і до дня погашення Простроченої суми позики у повному розмірі щомісяця сплачувати Позикодавцю на Прострочену суму позики проценти у розмірі 30% річних, з розрахунку 365 календарних днів у році. Проценти підлягають сплаті Позичальником безготівково, в порядку, передбаченому п. 3.7. цього Договору, в останній банківський день кожного місяця. Сплата процентів на Прострочену суму позики в порядку, розмірі та строки, визначені цим пунктом Договору, не є неустойкою, а є процентами, що передбачені ст. 625 ЦК України. Сплата процентів не звільняє Позичальника від виконання зобов`язання щодо повернення суми позики та/або її частини.
Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд не погоджується з арифметичними розрахунками позивача.
Так, 30% річних розраховуються з урахуванням суми боргу (146 240,00 грн.), помноженої на кількість днів прострочення (40 днів), помноженого на 30, поділеного на 100% та поділеного на 365 (днів у році).
Отже, загальний розмір відсотків за користування грошовими коштами за період з 16.01.2022 року по 24.02.2022 року становить 4 807,89 грн.
Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 16.01.2022 року по 24.02.2022 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 4 807,89 грн.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 510,49 грн., що підтверджується квитанцією № 1311-7059-5340-2973 від 15.09.2022 року, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки суд задовольняє позовні вимоги.
Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 11, 610, 615, 625-629, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-283, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.12.2021 року у розмірі 146 240 (сто сорок шість тисяч двісті сорок) грн. 00 коп. та проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 16.01.2022 року по 24.02.2022 року у розмірі 4 807 (чотири тисячі вісімсот сім) грн. 89 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн. 48 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 06.07.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко