печерський районний суд міста києва
Справа № 211/1305/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_9,

представника позивача та третьої особи: Придачого Ю.М.,

представника відповідача: Панченко П.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, АТ «Укрзалізниця»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо (далі - третя особа, Профспілкова організація Криворізького локомотивного депо), у якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ від 18.02.2022 року № 4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у вигляді звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); визнати незаконним та скасувати наказ від 18.02.2022 року № 14/ос «Про припинення трудового договору (контракту)» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити позивача на посаді помічника машиніста тепловоза виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення 18.02.2022 року по день винесення судом рішення, виходячи з розміру середньоденного заробітку 912,86 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 1997 року він працював на залізниці, з 2011 року по 2013 року позивач працював на посаді начальника Локомотивного депо Смородине. Між позивачем та відповідачем була укладена угода, за якою позивач зобов`язався виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства зобов`язався виплачувати заробітну плату і забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Наказом від 18.02.2022 року № 4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача було звільнено за допущений прогул з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року без поважних причин, що є порушенням вимог п. 3.3 Інструкції локомотивної бригади ЦТ-0106.

Наказом від 18.02.2022 року № 14/ос «Про припинення трудового договору (контракту)» позивача було звільнено на підставі протоколу оперативної наради від 28.01.2022 року № 1 та наказу від 18.02.2022 року № 4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Позивач зазначає, що в указаних наказах викладено суперечливі причини його звільнення: «з невідомих причин допустив прогул» та «без поважних причин допустив прогул».

Разом з тим, позивач був відсутній на роботі з поважних причин, що підтверджується особистою медичною карткою із записами лікарів від 10.11.2021 року та від 12.11.2021 року та довідкою Тростянецького відділення Охтирського районного відділу за підписами помічника лікаря-епідеміолога ОСОБА_2 та завідуючого ОСОБА_10 про зобов`язання ОСОБА_1 знаходитися на самоізоляції з 14.11.2021 року по 27.11.2021 року включно.

Крім того, зазначені в наказах дні - з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року не є робочим часом помічника машиніста тепловоза ОСОБА_1 .

Роботодавець не розробляв, не погоджував з Профспілковою організацією Криворізького локомотивного депо та не доводив до відома позивача графік роботи (змінності) на листопад 2021 року, що є порушенням ст. 57 КЗпП України, п. 13 3 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій», затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1984 року № 213, п. 3.3.5 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки, п. 4.1.3 Колективного договору Південної залізниці на 2002-2015 роки, ч. 2 п. 1.3 наказу Укрзалізниці від 10.03.1994 року № 40-Ц «Особливості регулювання робочого часу і часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту, робота яких безпосередньо пов`язана із забезпеченням безпеки руху поїздів і обслуговуванням пасажирів». Відтак, у позивача у вказаний період не виникло трудових зобов`язань перед роботодавцем.

Крім зазначеного, відповідач не повідомив позивача про проступок, за який накладено дисциплінарне стягнення, та не витребував письмові пояснення, що є порушенням ст. 149 КЗпП України.

Також, звільнення позивача відбулось без попередньої згоди Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо, членом якої є позивач.

Відповідач також при звільненні позивача порушив вимоги абз. 3 ст. 149 КЗпП України. Відповідач не розробив, не затвердив та не довів до відома позивача посадову інструкцію помічника машиніста тепловоза, що є порушенням Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Позивач порушив строк для застосування дисциплінарного стягнення, що є порушенням ч. 1 ст. 148 КЗпП України.

Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 148, 149, 150, 233, 235 КЗпП України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо, про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо, про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Згідно ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

23.05.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзив обґрунтований тим, що позивач не надавав відповідачу доказів поважності відсутності його на робочому місці, зокрема, листок непрацездатності за час перебування його на самоізоляції. Також позивач не надавав довідку медичного закладу та запис у медичній картці, на які він посилається у позові. Крім того, депо розробило на листопад 2021 року графік роботи (змінності), зокрема, «Графік пасажирського руху на листопад 2021 року», який відповідає вимогам чинного законодавства, та з яким позивач ознайомлений, що підтверджується його підписом на графіку. Про час та дату проведення оперативних нарад щодо прогулів позивача відповідач повідомляв його та Профспілкову організацію Криворізького локомотивного депо листом від 20.12.2021 року № 76, запрошенням від 06.01.2022 року № 2 та телеграмою-запрошенням від 24.01.2022 року № 168а, що підтверджується відповідно поштовою квитанцією та актом про відмову позивача від отримання від 07.01.2022 року. Відповідач неодноразово просив позивача надати письмові пояснення щодо поважності причин відсутності на роботі, що підтверджується листами від 16.11.2021 року № 66 з поштовою квитанцією та підтвердженням отримання 20.11.2021 року, від 06.01.2022 року № 4 (від отримання якого позивач відмовився, про що складено акт від 07.01.2022 року). Крім зазначеного, на виконання вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України відповідач 31.01.2022 року направив на адресу Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо подання про розірвання трудового договору з працівником від 31.01.2022 року № 17. Третя особа листом від 23.02.2022 року № 105, який відповідач отримав 05.05.2022 року, відмовила у притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності. Отже, позивач був звільнений без згоди третьої особи у зв`язку з встановленим ст. 148 КЗпП України строком, тобто до 28.02.2022 року. Крім того, на виконання ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» третя особа обґрунтувала відмову в наданні дозволу на звільнення позивача порушенням відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України, п. 3.1.10 Галузевої угоди, п. 1.8 Колективного договору Південної залізниці, однак відповідач надав усі необхідні докази третій особі разом з поданням, що підтверджується описом вкладення до подання. Строк накладення дисциплінарного стягнення відповідачем не порушено, оскільки він дізнався про відсутність поважних причин прогулу позивача 28.01.2022 року під час оперативної наради. Дисциплінарне стягнення до позивача застосоване повноважною особою відповідача. Крім того, наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року № 876-ЦЗ затверджена Інструкція локомотивній бригаді (Інструкція ЦТ-0106), яка є посадовою інструкцією працівників локомотивних бригад та якою регламентовані права та обов`язки локомотивної бригади. Згідно з п. 1.1 р. 1 цієї інструкції до працівників локомотивних бригад відносяться, зокрема, помічники машиністів. До відома позивача доведені його права та обов`язки, викладені у цій інструкції, що підтверджується розпискою-зобов`язанням позивача від 15.11.2019 року. Так, у резолютивній частині наказу від 18.02.2022 року № 4 зазначено, що позивачем порушений п. 3.3 Інструкції ЦТ-0106. Відповідач застосував дисциплінарне стягнення до позивача як за порушення посадових обов`язків так і за порушення трудової дисципліни з дотриманням вимог ч. 3 ст. 149 КЗпП України. У депо діють Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ВП «Локомотивне депо Смородине» ДП Південна залізниця, затверджені протоколом зборів трудового колективу ВП «Локомотивне депо Смородине» ДП Південна залізниця від 03.03.2014 року № 1. Отже, рішення третьої особи про відмову в наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2022 року прийнято до провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо, про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.09.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року розгляд справи відкладено на 11.11.2022 року.

У зв`язку з відключенням світла судову справу, призначену на 11.11.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 06.12.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року розгляд справи відкладено на 19.01.2023 року.

В судовому засіданні представники позивача вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» від 22.11.2004 року № 876-ЦЗ затверджено та введено в дію Інструкцію локомотивній бригаді та машиністу-інструктору локомотивних бригад (Інструкція ЦТ-0106), яка є посадовою інструкцією працівників локомотивних бригад та якою регламентовані права та обов`язки локомотивної бригади. Згідно з п. 1.1 розділу 1 цієї інструкції до працівників локомотивних бригад відносяться, зокрема, помічники машиністів. Розділом 3 вказаної інструкції визначено обов`язки локомотивної бригади. Згідно з п. 3.3 розділу 3 цієї інструкції працівники локомотивних бригад повинні приходити на роботу після відпочинку одягненими по формі в терміни, що визначаються графіком роботи, чи за викликом чергового по депо. Якщо немає можливості явки на роботу в зазначений час, про це необхідно терміново повідомити чергового по депо чи нарядника локомотивних бригад.

Згідно з копією розписки-зобов`язання 15.11.2019 року ОСОБА_1 ознайомлений, зокрема, з посадовою інструкцією локомотивній бригаді № ЦТ-0106, затвердженою наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» від 22.11.2004 року № 876-ЦЗ.

Наказом (розпорядженням) виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі - ВО «ЛД Смородине») № 114/ос від 15.11.2019 року ОСОБА_1 переведено з 15.11.2019 року на роботу до дільниці експлуатаційної роботи на посаду помічника машиніста тепловоза з правом управління локомотивом.

Згідно з Графіком пасажирського руху на листопад 2021 року ВО «ЛД Смородине», затвердженим 28.10.2021 року, за ОСОБА_1 закріплено норму виробітку, зокрема, 10, 11, 14, 16, 17 листопада 2021 року. З указаним графіком ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується його підписом на графіку.

Згідно з копією акту від 15.11.2021 року, складеного заступником начальника депо ОСОБА_3 , старшим нарядником локомотивних бригад ОСОБА_4 , виконуючим обов`язки машиніста інструктора локомотивних бригад ОСОБА_5 , засвідчено, що помічник машиніста тепловоза ОСОБА_1 не з`явився на роботу без поважних причин 10.11.2021 року та відсутній на час складання акту; документи, що підтверджують факт його відсутності на роботі з поважних причин, відсутні.

Відповідно до копії акту від 15.11.2021 року, складеного комісією у складі заступника начальника депо ОСОБА_11, помічника начальника (з кадрових питань) ОСОБА_6 , голови первинної профспілкової організації ОСОБА_7 , виконуючого обов`язки машиніста інструктора локомотивних бригад ОСОБА_5 , було проведено виїзд до дому помічника машиніста тепловоза ОСОБА_1 щодо його неявки на роботу без поважних причин з 10.11.2021 року та засвідчено, що ОСОБА_1 пояснення з приводу відсутності на роботі не надав.

Згідно з копією акту від 16.11.2021 року, складеного комісією у складі заступника начальника депо ОСОБА_11, помічника начальника (з кадрових питань) ОСОБА_6, голови первинної профспілкової організації ОСОБА_7, було повторно проведено виїзд до дому помічника машиніста тепловоза ОСОБА_1 для вручення йому листа щодо його неявки на роботу без поважних причин з 10.11.2021 року, проте вхідні двері до квартири ОСОБА_1 не відчинили, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав.

Листом від 16.11.2021 року № 66 ВО «ЛД Смородине» запропонувало ОСОБА_1 терміново надати до відділу кадрів ВО «ЛД Смородине» особисте письмове пояснення з приводу його відсутності на роботі, починаючи з 10.11.2021 року. Зазначений лист направлено адресату 17.11.2021 року, що підтверджується копією фіскального чека АТ «Укрпошта» від 17.11.2021 року; відправлення вручене члену сім`ї 20.11.2021 року.

Згідно з копією довідки Тростянецького відділення Охтирського районного відділу Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 17.11.2021 року № 09-2/2550 ОСОБА_1 мав близький контакт з особою з підозрілим (ймовірним, підтвердженим) випадком захворювання на інфекцію COVID-19; дата останнього контакту - 13.11.2021 року, та повинен знаходитись на самоізоляції з 14.11.2021 року по 27.11.2021 року (включно).

Згідно з копією листа ВО «ЛД Смородине» від 20.12.2021 року № 76 ОСОБА_1 запрошено на оперативну нараду 22.12.2021 року з приводу його відсутності на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року.

Листом ВО «ЛД Смородине» від 06.01.2022 року № 2 запрошено голову Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо на оперативну нараду 11.01.2022 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за прогул помічника машиніста тепловоза локомотивного депо Смородине ОСОБА_1 . Зазначений лист направлено адресату 06.01.2022 року, що підтверджується копією фіскального чека АТ «Укрпошта» від 06.01.2022 року.

Згідно з копією листа ВО «ЛД Смородине» від 06.01.2022 року № 3 ОСОБА_1 запрошено на оперативну нараду 11.01.2022 року з приводу його відсутності на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року.

Листом ВО «ЛД Смородине» від 06.01.2022 року № 4 ОСОБА_1 направлено прохання надати до кінця 07.01.2022 року письмове пояснення щодо його відсутності на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року та підтверджуючі причини відсутності документи.

Згідно з копією акту від 07.01.2022 року, складеного комісією ТЧ-8, ТЧД-8, ЧМІ-8, ОСОБА_1 відмовився від отримання листа-запрошення на оперативну нараду, яка відбудеться в кабінеті начальника депо 11.01.2022 року, а також надати письмове пояснення до кінця дня 07.01.2022 року щодо неявки на роботу з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року.

Відповідно до копії протоколу № 1 оперативної наради при начальнику локомотивного депо Смородине від 28.01.2022 року постановлено за допущені прогули без поважних причин з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року включно накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8 .

Згідно з копією подання про розірвання трудового договору з працівником від 31.01.2022 року № 17 ВО «ЛД Смородине» звернулось до Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо з проханням надати дозвіл на звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначений лист з описом вкладення у листі направлено адресату 31.01.2022 року, що підтверджується копією фіскального чека АТ «Укрпошта» від 31.01.2022 року.

Наказом ВО «ЛД Смородине» від 18.02.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за допущений з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року включно прогул без поважних причин, чим порушено вимоги п. 3.3 Інструкції локомотивної бригади ЦТ-0106, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року № 876-ЦЗ, накладено на помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Наказом (розпорядженням) ВО «ЛД Смородине» № 14/ос від 18.02.2022 року «Про припинення трудового договору (контракту) звільнено 18.02.2022 року ОСОБА_1 з посади помічника машиніста тепловоза за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Листом від 23.02.2022 року № 105 виборний профспілковий орган Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо постановив не давати згоди на притягнення помічника машиніста тепловоза ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Так, судом встановлено, що відповідне попередження роботодавця в установленому порядку про відсутність на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року позивачем не здійснювалось.

Роботодавець неодноразово усно (відповідні акти від 15.11.2021 року, від 16.11.2021 року) та письмово листами від 16.11.2021 року № 66 (направлено адресату 17.11.2021 року, що підтверджується копією фіскального чека АТ «Укрпошта» від 17.11.2021 року; відправлення вручене члену сім`ї 20.11.2021 року), від 06.01.2022 року № 4 (акт від 07.01.2022 року про відмову від отримання листа) просив позивача надати пояснення з приводу його відсутності на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року та надати документи, що підтверджують поважність причин відсутності на роботі. Крім того, позивача було запрошено на відповідні наради з приводу його відсутності на роботі в указаний період листами від 20.12.2021 року № 76, від 06.01.2022 року № 3.

Відсутність поважних причин нез`явлення позивача на роботу з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року, а відтак, виявлення факту прогулу, відповідачем встановлено під час оперативної наради 28.01.2022 року, отже, строки, передбачені ст. 148 КЗпП України, відповідачем не порушено, оскільки дисциплінарне стягнення застосовано 18.02.2022 року, тобто не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, та накладено не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Позивач обґрунтовує поважність своєї неявки на роботу записами в особистій медичній картці від 10.11.2021 року та від 12.11.2021 року та довідкою Тростянецького відділення Охтирського районного відділу Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 17.11.2021 року № 09-2/2550.

При цьому, позивач не спростовує факт невиходу на роботу з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року, доказів його присутності (виходу) на робочому місті не надає.

Разом з тим, у копії довідки Тростянецького відділення Охтирського районного відділу Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 17.11.2021 року № 09-2/2550 зазначено, що ОСОБА_1 мав близький контакт з особою з підозрілим (ймовірним, підтвердженим) випадком захворювання на інфекцію COVID-19; дата останнього контакту - 13.11.2021 року, та повинен знаходитись на самоізоляції з 14.11.2021 року по 27.11.2021 року (включно). Тобто, поважність причин невиходу на роботу позивача з 10.11.2021 року по 13.11.2021 року включно зазначена довідка не визначає.

Записи в особистій медичній картці від 10.11.2021 року та від 12.11.2021 року, на які посилається позивач, не є належними, достатніми та допустимими доказами наявності поважних причин відсутності позивача на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року; з цих записів лише вбачається діагноз, встановлений позивачу в указані дати - 10 та 12.11.2021 року, призначено лікування та зазначено про відмову позивача від госпіталізації; при цьому вказаний діагноз не пов`язаний з контактом позивача з особою з підозрілим (ймовірним, підтвердженим) випадком захворювання на інфекцію COVID-19 та необхідністю знаходитись на самоізоляції.

Крім того, ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), зокрема, на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.6, 1.7, 5.2 наказу Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» від 13.11.2001 року № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 року за № 1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

На період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацією та ліквідацією її спалахів та епідемій в Україні, лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто на строк, необхідний для лікування пацієнтів з коронавірусною хворобою (COVID-19) та/або завершення самоізоляції пацієнтом у відповідності до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я.

На період перебування застрахованої особи в самоізоляції, обсервації, в тимчасових закладах охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталях), у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, відповідно до вимог, встановлених Кабінетом Міністрів України, окрім хворих осіб, листок непрацездатності видається лікуючим лікарем на строк, визначений законодавством та галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позивач надав роботодавцю листок непрацездатності у зв`язку з хворобою позивача або його перебуванням у самоізоляції на підтвердження поважності причин відсутності на роботі з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність відсутності позивача на роботі протягом 8 днів, матеріали справи також не містять.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Так, згідно з копією довіреності від 21.01.2022 року АТ «Укрзалізниця» уповноважила начальника ВО «ЛД Смородине» ОСОБА_12, зокрема, здійснювати поточне керівництво та управління діяльністю підрозділу відповідно до документів, затверджених довірителем; згідно із законодавством про працю, Положенням про філію, Положенням про підрозділ, локальними нормативно-правовими актами товариства здійснювати прийом, проведення, переміщення та звільнення працівників підрозділу, вживати заходи заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підрозділу та виконувати інші функції довірителя або уповноваженого ним органу з питань законодавства про працю щодо працівників підрозділу.

Таким чином, дисциплінарне стягнення до позивача застосоване з дотриманням вимог ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України.

Крім зазначеного, відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 226/1664/18 міститься правовий висновок, що розглядаючи трудовий спір з урахуванням положень ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, що роботодавець надсилав листом від 06.01.2022 року № 2 запрошення голові Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо на оперативну нараду 11.01.2022 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за прогул позивача. Поданням про розірвання трудового договору з працівником від 31.01.2022 року № 17 роботодавець просив Профспілкову організацію Криворізького локомотивного депо надати дозвіл на звільнення позивача за прогул (лист направлено адресату 31.01.2022 року).

Проте, виборний профспілковий орган Профспілкової організації Криворізького локомотивного депо листом № 105 відмовив у притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України лише 23.02.2022 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обґрунтування цієї відмови виборного профспілкового органу, а саме: щодо незапрошення позивача на відповідні наради, щодо неповідомлення роботодавцем про вчинений проступок, щодо невитребування пояснень про поважність причин відсутності на роботі, щодо недодержання строку, визначеного ст. 148 КЗпП України; щодо відсутності графіку роботи позивача та недоведення його до відома позивача; щодо наявності довідок про поважність причин відсутності позивача на роботі; щодо відсутності відповідних повноважень у начальника депо ОСОБА_12, спростовується наявними у справі доказами та викладеними вище висновками суду.

З огляду на зазначене, суд вважає, що обґрунтування рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення позивача суперечить встановленим у справі обставинам, отже, відповідачем при звільненні позивача не було порушено вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України.

За таких обставин, надаючи оцінку правомірності застосування роботодавцем до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення, суд вважає, що позивачем не спростовано факт прогулу та не доведено поважності причин невиходу на робоче місце у встановлені Графіком робочі дні, а саме з 10.11.2021 року по 17.11.2021 року включно, що в свою чергу, доведено відповідачем та підтверджується матеріалами справи, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення позивача та поновлення на роботі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення та поновлення на роботі, а тому задоволенню не підлягають.

За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене, беручи до уваги недоведеність позивачем поважності причин відсутності на робочому місці, а тому, як наслідок, недоведеність обставин, що можуть слугувати для скасування наказів про звільнення та поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також враховуючи, що відповідачем доведено та підтверджується матеріалами справи, що звільнення позивача відбулось з додержанням вимог чинного на час звільнення закону, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.ст. 40, 43, 147, 148 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 353-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 24.01.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький