ПОСТАНОВА

іменем України

01 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/9387/21

провадження № 22-ц/4809/569/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом - Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог за зустрічним позовом - Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2023 року та на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 лютого 2023 року у складі судді Павелко І.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачки: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що на початку грудня 2021 року відповідач самовільно, без попередження, забрав їх спільну доньку ОСОБА_4 з дитячого навчального закладу (м. Знам`янка) та поїхав до міста Кропивницького, погрожуючи що позбавить її батьківських прав і доньку вона більше не побачить. Вказувала, що дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням; спілкуванню відповідача з донькою ОСОБА_4 вона не перешкоджала, але на сьогоднішній день часті сварки з відповідачем, його недисциплінованість і безвідповідальність щодо здоров`я дитини та його погрози відібрати дитину ускладнюють виконання їх усних домовленостей. Вважала, що психологічно донька не готова проживати разом з батьком, оскільки вихованням ОСОБА_4 здебільшого займалася лише вона, між ними існує тісний зв`язок матері і дитини.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визначити місце проживанні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її реєстрації або фактичного проживання.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його проживання; стягнути з ОСОБА_3 на його користь понесені судові витрати. Посилався на те, що проживання доньки разом з батьком зможе забезпечити їй формування розуміння «родини», «дому», отримання нормального догляду та батьківського піклування, зможе виправити деформацію психоемоційного стану дитини.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2023 рокупозовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Визначено місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з мамою - ОСОБА_3 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 лютого 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказані судові рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_3 та про задоволення його зустрічного позову.

Адвокатка Данилюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2023 року та ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 лютого 2023 року - без змін. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21 червня 2023 року, позивач за первісним позовом змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 (т.3 а.с.28).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокатка Калінка-Бондар О.Б. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник адвокатка Данилюк Н.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи Селіванов М.С. залишив питання на розсуд суду, не заперечував проти залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову, а вимоги зустрічного позову задовольнити, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_6 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 28 травня 2019 року (т.1 а.с.11).

Як свідчить психолого-педагогічна характеристика від 02 грудня 2021 року №169, видана практичним психологом Горбатюк І.О. та директоркою ДНЗ (ясла-садок) №31 «Берізка» Ружиною Н.В. , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховувалася в ДНЗ (ясла-садок) №31 «Берізка» з 05 вересня 2019 року по 03 вересня 2021 року, група №6, стан дитини - здорова, відхилень немає. Склад сім`ї - мати ОСОБА_3 , дитина проживає з матір`ю, батько ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, мав змогу спілкуватися з дитиною. Відношення матері ОСОБА_3 до дитини чуйне, уважне, відповідальне. Під час відвідування дитиною ДНЗ №31 «Берізка» мати відповідально виконувала свої обов`язки та приймала активну участь в житті закладу (т.1 а.с.14).

Відповідно до довідки, яку склала вихователька Куренкова В.В. за підписом директорки ДНЗ №31 «Берізка» Ружиної Н.В. , позивач завжди вчасно сплачувала за харчування доньки, ОСОБА_4 відвідувала розвиваючі гуртки, позивач не перешкоджала татові ОСОБА_4 приймати участь у вихованні дитини, відповідач також забирав дитину з дитсадка та водив на гуртки, приймав участь в освітньо-виховному процесі, житті групи (т.1 а.с.15).

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку 01 грудня 2021 року №10284 від ОСОБА_3 , мешкає у АДРЕСА_1 , надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_2 прийшов у садочок за адресою: АДРЕСА_2 , та хоче забрати спільну дитину ОСОБА_5 (т.1 а.с.36).

До матеріалів справи стороною позивача надано характеристику з місця проживання ОСОБА_3 від 08-09 грудня 2021 року, в якій зазначено, що вона постійно проживає з донькою за адресою: АДРЕСА_3 . За весь період виявляла себе виключно з позитивної сторони, завжди допомагала сусідам, ввічлива. Активно займається вихованням доньки ОСОБА_4 , яка відвідує ДНЗ, грається на ігровому майданчику з дитиною біля дому, відвідує гуртки (т.1 а.с.37).

До матеріалів справи також надано психологічну характеристику ОСОБА_2 , відповідно до якої була здійснена його психологічна діагностика кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри психології ЦДПУ імені Володимира Винниченка Радул І.Г. , за якою у ОСОБА_2 психологічні розлади відсутні, добре розвинута саморефлексія, прагнення до гармонії зі світом і з собою, цінність складають виважені відносини. Провідна потреба - афіліативна, тобто потреба у розумінні, співчутті та глибокій прив`язаності. Розвинена здатність входити в емоційний резонанс оточуючих людей, співпереживати їм, брати участь у взаємодії. Довільно контролює свої негативні почуття, усвідомлює їх. Домінуючим типом поведінки конфлікті є спрямованість на врегулювання конфліктів мирним шляхом. Особистісна спрямованість - піклування про власне психічне та фізичне здоров`я та здоров`я власних дітей. Ситуацію сприймає як загрозливу, небезпечну для його дитини та її інтересів. Прагне, щоб дитина зростала на нормах культури, моральних цінностей, щоб у неї формувався позитивний світогляд на життя, ціннісні орієнтації, щоб не переживала стресів, і тому так вмотивовано і цілеспрямовано добивається, аби його дитина була поруч і проживала з ним. Базову модель виховання в сім`ї - використовує психологічний комфорт, захист інтересів сім`ї та спрямованість на сприятливу, доброзичливу атмосферу життєдіяльності. Провідною психологічною функцією в сім`ї вважає феліцитологічну, тобто створення почуття щастя членів сім`ї. Спрямованість дітоцентрична, тому опікуватись, виховувати, брати участь у житті власної дитини є особистісною психологічною властивістю особистості (т.1 а.с.119-126).

Відповідно до характеристики з місця фактичного проживання ОСОБА_2 , виданої 04 лютого 2022 року КП «ЖЕО №3» Кропивницької міської ради за №98, скарг ні від мешканців будинку, ні від будь-яких юридичних чи фізичних осіб, у тому числі від правоохоронних органів, до підприємства не надходило. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з 2010 року по теперішній час в квартирі АДРЕСА_4 . З травня 2017 року проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Характеризується позитивно, переважають такі етико-моральні якості, як чесність, відкритість, доброчинність, готовий прийти на допомогу. Комунікабельний, легко знаходить спільну мову з оточуючими його людьми. Приймає участь в громадському житті будинку, в конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, дружелюбний і по можливості надає їм допомогу. Є зразковим батьком. Стосунки між батьком та донькою завжди теплі, чуйний та уважний до дитини. Проводить із донько багато часу. Приділяє багато уваги її духовному та фізичному вихованню. Дитина завжди виглядає охайно, одягнена по сезону, дитина є життєрадісною та привітною (т.1 а.с.107).

Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Кропивницького» від 10 лютого 2022 року №347 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_5 , має підписану декларацію на медичне обслуговування з лікарем педіатром АЗПСМ №7 КНП «ІДПМСД №2» м. Кропивницького з 13 березня 2019 року. Протягом 2019 року на прийом до лікаря з дитиною звертались батько, бабуся та інколи мати. 3 2020 року і по теперішній час ОСОБА_4 звертається в лікарню у супроводі батька ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_11 . Згідно з електронними записами з дитиною зверталися за медичною допомогою до лікаря у 2020 році - 4 рази, у 2021 році - 9 разів, у 2022 році - 3 рази. Останнє звернення було 07 лютого 2022 року. Дитина на диспансерному обліку не перебуває (т.1 а.с.128).

Як убачається з нотаріально посвідченої заяви 20 травня 2021 року ОСОБА_6 з метою оздоровлення та відпочинку у супроводі ОСОБА_2 надала згоду на виїзд з України ОСОБА_5 (т.1 а.с.131).

Стороною відповідача та позивача за зустрічним позовом до суду першої інстанції надано відповідь на адвокатський запит з Освітнього центру «МаксимУМ» від 15 лютого 2022 року про те, що супроводом ОСОБА_5 до вказаної організації займається батько та бабуся, батько забезпечує перебування дитини в освітньому центрі, сплачує благодійні внески та платню за харчування, цікавиться успіхами та досягненнями дівчинки, підтримує спілкування з викладачами з приводу доньки, за весь час перебування ОСОБА_4 у закладі, працівники освітнього центру матір дівчинки не бачили (т. 1 а.с.137); та повідомлення Спортивного клубу «Школа Шпагату Лізи Горлової» від 16 лютого 2022 року №17 про те, що ОСОБА_5 є членом спортивного клубу з вересня 2021 року по теперішній час. Супроводом дитини до спортивної секції займається ОСОБА_2 та її бабуся ОСОБА_12 . Членські внески сплачує батько, який постійно цікавиться її успіхами, вживає всіх рекомендацій тренера з художньої гімнастики (т.1 а.с.138).

Висновком спеціаліста-психолога - кандидата психологічних наук, доцента кафедри психології Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка Радул І.Г. , від 31 січня 2022 року, складеним за результатами психологічного дослідження за запитом батька ОСОБА_2 , батькам рекомендовано вирішити конфлікт в родині з відповідними фахівцями, встановити домовленості між батьками стосовно місця проживання та виховання дитини та чітке виконання своїх батьківських обов`язків у дитячо-батьківських стосунках. Для нормального розвитку та виховання в житті дитини мають бути присутні як мати, так і батько. Мати повинна утриматися від знайомства дитини з особами чоловічої статі, які постають перед дитиною у якості «нового тата», не вчиняти дій, направлених на спотворене розуміння дитиною особи «батька». Крім того, матері необхідно змінити своє ставлення до виховання дитини, до своїх обов`язків щодо ОСОБА_4 , приділяти дитині більше уваги (як фізично так і емоційно), а не вдаватися до «формального материнства». Батьку дитини необхідно подолати образу на матір дівчинки, незалежно від стану їх шлюбних чи сімейних відносин декларувати та доносити ОСОБА_4 , що вони залишаються її батьками, не дивлячись на те, що не мешкають разом. Батькам забезпечити психологічний комфорт, створення психологічно захищеної та сприятливої атмосфери життєдіяльності дитини. Рекомендовано психологічну корекцію ОСОБА_4 (т.1 а.с.140-154).

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 07 липня 2022 року №3326/49/13-24Ю, який затверджено рішенням від 26 липня 2022 року №482, і батько, і мати здатні забезпечити потреби дитини. За місцем проживання і ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до висновку психолога Рустама Тараненка №41/0222 психоемоційний стан ОСОБА_5 переважно стабільний, оптимальним варіантом для дитини є рівні можливості проживання дитини і з батьком, і з матір`ю. Однак, враховуючи малолітній вік дитини та керуючись її найкращими інтересами, вирішено за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 з матір`ю (т.1 а.с.195-197).

Згідно з висновком психолога Тараненка Р.П. від 15 травня 2022 року №41/0222 за методикою «Малюнок сім`ї» ОСОБА_5 обирає проживати з батьком, за іншою методикою «Пташине гніздо» - з матір`ю (т.1, а.с.204).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини, позбавить її стресових ситуацій, при цьому не порушує права відповідача на виховання доньки.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Здійснення сімейних прав та обов`язків є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.ст.14,15 СК України).

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Частинами 1, 2 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більше, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується лише місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України у разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає однакову відповідальність кожного з батьків за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР України від 27.02.91 № 789-XII (далі по тексту Конвенція про права дитини) передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Нормами частин 4-5 статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За письмовим висновком Органу опіки і піклування щодо розв`язання спору місце проживання дитини малолітньої ОСОБА_5 слід визначити за місцем проживання матері (т.1 а.с.195-197).

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Відповідно до статті 3 Конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року, дитина має процесуальне право бути поінформованою та висловлювати свою думку під час розгляду справи, що стосується її.

Відповідно до наказу МВС України від 19 грудня 2017 року №1044 «Про затвердження Інструкції з організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України» допит дитини, потерпілої від злочину має бути проведений у дружній атмосфері для дитини, де вона відчуває захист і комфорт. Таким місцем є спеціально обладнана кімната, яка називається « Зелена кімната ». Основною метою проведення допиту у такій кімнаті є зменшення повторної травматизації дитини у процесі опитування, як завдяки спеціальним методикам та комфортній атмосфері, так і завдяки технічному оснащенню, яке дозволяє вести відеозапис допиту та в подальшому використовувати цей відеозапис для ведення слідства без проведення повторних допитів. Проведення допиту дитини у «зеленій кімнаті» дає можливість опитати дитину мінімального віку. Допит у «зеленій кімнаті» проводить психолог, який володіє спеціальними знаннями та знає психологію дитини відповідного віку. Психолога знайомлять з тим переліком питань, який цікавить слідство. В самій кімнаті знаходиться дитина та психолог, а всі інші учасники процесу знаходяться в іншій (технічній) кімнаті та спостерігають за процесом допиту через камеру спостереження та/або венеціанське скло, яке надає можливість бачити все, що відбувається в основній кімнаті, проте для дитини це виглядає як звичайне дзеркало. Тобто, методика «зелена кімната» це методика проведення інтерв`ювання дитини, яка потерпіла або стала свідком злочину, в умовах, що мінімізують та не допускають повторної травматизації психіки дитини, з урахуванням її індивідуально-психологічних і психофізіологічних властивостей. Робота в таких кімнатах побудована на основі індивідуального підходу до кожної неповнолітньої особи з урахуванням її вікових і психологічних особливостей. Під час проведення допиту з метою з`ясування певних обставин використовуються малюнки, тести, ляльки, опитування. За результатами опитування неповнолітніх у вказаних кімнатах складається висновок спеціаліста, який працював з дитиною, що має рекомендаційний характер.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду справи вирішив з`ясувати думку малолітньої дитини ОСОБА_5 щодо визначення її місця проживання за методикою «Зелена кімната», бесіда за якою була проведена за участю спеціаліста Ступіної Катерини Сергіївни , яка діяла на підставі договору про виконання конкретної роботи та послуг №208/ПД (цивільно-правовий договір) від 15 лютого 2023 року. Дитина, в процесі співбесіди з психологом повідомила, що бажає проживати з батьком.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 12 грудня 2022 року позивачем у своїх поясненнях було зазначено наступні місця її проживання протягом 2017-2021 років: АДРЕСА_6 (квартира, де проживає ОСОБА_2 ) близько 3 міс. у 2017 році після народження доньки; АДРЕСА_3 , приблизно кілька тижнів у 2017 році; АДРЕСА_7 (КЗ «Кіровоградський обласний соціальний центр матері та дитини» КОР»), приблизно 4 місяці у 2017 році; будинок по АДРЕСА_8 (проживала разом з хлопцем) приблизно 6 місяців у 2018; квартира поблизу Європейського ринку в м. Кропивницький приблизно 2 роки до 2020 року; АДРЕСА_9 (проживала разом з хлопцем Вадимом) приблизно півроку; АДРЕСА_10 (у подруги ОСОБА_16 ) кілька місяців; квартира навпроти ДНЗ № 31 «Берізка» в м. Кропивницький більш ніж півроку; в будинку в місті Знам`янка разом з хлопцем ОСОБА_17 приблизно сім місяців, про що свідчить протокол судового засідання від 12.12.2022 №1108649 (т.2 а.с.53-56).

Верховний Суд у своїй постанові від 23 грудня 2019 року у справі №552/4608/18 (провадження № 61-6271св19) дійшов висновку про те, що зміна місця проживання дитини, яка спричинить порушення стійких, усталених зв`язків дитини з оточенням і звичним середовищем, не відповідає найкращим інтересам дитини.

Тобто, ОСОБА_1 протягом чотирьох років фактично 9 разів змінювала своє місце проживання, що може негативно впливати на малолітню ОСОБА_18 та, на думку колегії суддів, така відсутність стабільності не може йти на користь її якнайкращим інтересам.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Апеляційний суд зауважує, що першочергове значення під час ухвалення рішення суд надає інтересам дитини, враховуючи її думку. У цій справі забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні того, що між батьками існує конфліктна ситуація, наслідком чого є психологічне навантаження для дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Апеляційний суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, з огляду на наведені норми права, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що проживання малолітньої ОСОБА_5 з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. При цьому мати дитини не лише не позбавлена права, а і зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а батько дитини - не перешкоджати спілкуванню малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю та створювати належні умови для зустрічей матері з дитиною у необхідному для спілкування обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2023 року та ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 лютого 2023 рокуз ухваленням нового рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Правничу допомогу ОСОБА_2 надавало Адвокатське об`єднання «Адвокатська фірма «Волосян Пільгуй і партнери», повноваження яких підтверджено угодою про захист (представництво) та надання правової допомоги від 27 січня 2022 року (т.2 а.с.146).

Відповідно до акту наданих послуг (правової допомоги) від 20 січня 2023 року №20/01 вартість правової допомоги, наданої ОСОБА_2 склала 10000 грн (т.2 а.с.147-148).

Як убачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 20 січня 2023 року №2 ОСОБА_2 було сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання кошти за наданому правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн (т.2 а.с.145).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню документально підтверджені понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати за сплачений ним судовий збір у загальному розмірі 3843 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2023 року та ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 лютого 2023 рокускасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання дитини відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ) судовий збір у розмірі 3843 (три тисячі вісімсот сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ) судові витрати за надану правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко