ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5727/23 Справа № 214/5581/22 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №214/5581/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року(суддя Сіденко С.І., повний текст судового рішення складено 24 квітня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «НАСК «Оранта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 січня 2022 року в результаті ДТП, яка сталась за участю позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль позивачів Toyota RAV4, 2011 року випуску. Постановою суду від 27 квітня 2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Внаслідок ДТП автомобіль позивачів отримав пошкодження та потребує ремонту, сума якого складає 196386,42 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», яка сплатила страхове відшкодування 19 квітня 2022 року у сумі 87179,90 грн та 30 червня 2022 року у сумі 19377,40 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 89829,12 грн., яку позивачі просили стягнути з відповідачки.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 67886,42 грн та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 992,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував того факту, що відповідно до листа НАСК «Оранта» від 20 липня 2022 року шкода складає 247234,18 грн (без врахування коефіцієнту зносу деталей). Суд проігнорував статті 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, вважає, що суд не врахував, що сума, вказана експертом розмірі 196386,42 грн не включає коефіцієнт зносу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , просили апеляційний суд відмовити в задоволення апеляційної скарги, рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 15).

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с. 16-17).

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 66-67).

Згідно із полісом №1457885 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспорту марки ОСОБА_3 страхова сума за заподіяну майнову шкоду становить 130000,00 грн, розмір франшизи 1500,00 грн (а.с. 23).

Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/08/22 від 11 серпня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Toyota RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на дату 03 серпня 2022 року складає 196386,42 грн (а.с. 25-51).

З довідок, наданих АТ КБ «Приватбанк» від 12 вересня 2022 року, НАСК «Оранта» позивачам сплачено 87179,90 грн та 19377,40 грн (а.с. 52, 53).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що полісом встановлено розмір страхової суми за майнову шкоду в розмірі 130000,00 грн та розміру франшизи в сумі 1500,00 грн, що становить 128500,00 грн, а також суми встановленого експертизою збитку 196386,42 грн, суд вважав, що з винної особи підлягає стягненню різниця між ймовірним страховим відшкодуванням та сумою завданого збитку у розмірі 67886,42 грн.

Таке рішення суду першої інстанції є правильним та відповідає нормам матеріального права.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідачки та отримання позивачем від страховика сум страхового відшкодування. Предметом спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, не врахувавши, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі реальної вартості понесених витрат, оскільки стягненню з відповідача підлягає різниця між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи, з відповідача як з винної особи у розмірі 89829,12 грн (196386,42 грн 87179,90 грн 19377,40 грн), що відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що сума вказана експертом в розмірі 196386,42 грн не включає коефіцієнт зносу, є безпідставними та не відповідають висновку експерта, що міститься в матеріалах справи. Оскільки вказане спростовується висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/08/22 від 11 серпня 2022 року, з якого вбачається, що в суму вартості матеріального збитку в розмірі 196386,42 грн враховано коефіцієнт фізичного зносу (1-0,64).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,і збільшити її з 67886,42 грн до 89829,12 грн, що буде відповідати засадам виваженості та справедливості.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із пунктом 2 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із проведенням експертизи.

З огляду на наведене, з відповідачки на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4899,00 грн, що складаються з витрат на проведення експертизи в розмірі 4000,00 грн та судового збору за подання позовної заяви в розмірі 899,00 грн. Отже, рішення суду першої інстанції в частині вирішення судових витрат також підлягає зміні.

Також, враховуючи пропорційність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 481,16 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 рокув частині розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , змінити, збільшивши такий розмір з 67886,42 грн до 89829,12 грн.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 рокув частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , змінити, збільшивши такий розмір з 992,40 грн до 4899,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 481,16 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста