ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/552/22

Провадження № 22-ц/4820/700/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю: учасника справи та представника учасника справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/552/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року та на додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 листопада 2022 року (суддя Стасюк Р.М.)

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 , про стягнення боргу, пені та інфляційних втрат та 3% річних за договором позики.

В обґрунтування позову зазначає, що 15.02.2019 між ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого позичальнику було надано позику у розмірі 3500 доларів США з кінцевим терміном її повернення до 25.05.2019, на підтвердження якого відповідачем написано відповідну розписку. В розписці зазначено, що у випадку невиконання вказаного зобов`язання на відповідача буде накладена пеня в розмірі 1% від суми вищевказаного боргу за кожен день невиконання зобов`язання. Станом на 25.05.2019 відповідач борг не повернув.

23.03.2022 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаним договором позики.

Про укладення договору про відступлення права вимоги від 23.03.2022 ОСОБА_3 повідомив відповідача ОСОБА_2 , листом від 23.03.2022 із зазначенням реквізитів для сплати грошових коштів нового кредитора. Будь-яких заперечень щодо договору про відступлення права вимоги, відповідач не направляв.

Крім того, 28.04.2022 позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 3500 доларів США.

Враховуючи те, що відповідач станом на час звернення до суду з позовом не виконав свого обов`язку щодо своєчасного повернення грошових коштів, сплати пені, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 478 306,29 гривень, що встановлена згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 15.02.2019 року, з яких: 95 059,65 грн основний борг, 347 915,94 грн пеня; 8 524,06 грн - 3% річних за користування грошовими коштами та 26 806,64 грн - інфляційні втрати. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 15.02.2019 року у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 314 (триста чотирнадцять) доларів 14 центів США, пені у розмірі 30 000 (тридцять тисяч). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1825 грн 65 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, за змістом укладеної між сторонами розписки не вбачається отримання відповідачем від ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 3500 доларів США. Зазначає, що в дійсності вказаних коштів від ОСОБА_3 в борг не отримував, а розписку написав під психологічними примусом та погрозами фізичної розправи щодо нього та його сім`ї. Зазначає, що оскільки наявна у матеріалах справи розписка не містить відомостей щодо отримання відповідачем від ОСОБА_3 грошових коштів суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_5 просили задовольнити апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 15.02.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500 доларів США з кінцевим терміном їх повернення до 25 травня 2019 року та з оплатою пені у розмірі 1 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення, на підтвердження чого ним було складено розписку від 15.02.2019 (а.с.14,55).

23.03.2022 між позивачем ОСОБА_1 (новий кредитор) та третьою особою ОСОБА_3 (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 23.03.2022, за умовами якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору у розмірі 3500 доларів США до боржника ОСОБА_2 . Договір відступлення права вимоги є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався. (а.с.15).

Відповідно до пункту 2 договору про відступлення права вимоги від 23.03.2022, за відступлення права вимоги, новий кредитор, після отримання від боржника вказаних вище грошових коштів, протягом 10 календарних днів, сплачує первісному кредитору винагороду у розмірі 40000 гривень.

23.03.2022 ОСОБА_3 направив на адресу відповідача лист, яким повідомив про заміну кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору позики від 15.02.2019, а також, зазначив нові реквізитів, для сплати грошових коштів вищевказаного договору позики (а.с.16).

28.04.2022 позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача направлено досудову вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 3500 доларів США протягом 5 календарних днів, з моменту отримання вказаної вимоги (а.с. 20).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши факт існування між сторонами договірних правовідносин, а також факт невиконання позичальником своїх зобов`язань із повернення суми позики, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, пені та 3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 516 ЦК України включає положення, згідно з якими заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики, та ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 позику в розмірі 3500 доларів США та в обумовлений сторонами строк до 25.05.2019 сума позики не була повернута позичальником.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або за рахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

На підставі частин 1-3 статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга не містить посилань на докази, які б спростовували зміст боргового документа та укладення договору позики.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність факту передачі коштів відповідачу та договірних зобов`язань між сторонами.

Твердження апелянта щодо вчинення відносно нього при написанні розписки психологічного тиску та погроз стосовно нього та членів його сім`ї підлягають відхиленню, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного ОСОБА_2 не надано, матеріали справи теж таких доказів не містять.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року та додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай