Справа № 346/3606/21
Провадження № 22-ц/4808/513/23
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Орешко Л.Л., представника відповідача приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорця В.М. адвоката Юркевич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорця Віталія Михайловича, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Орешко Любові Логвинівни на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Васильковським В.В. 16 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорця Віталія Михайловича, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який доводився батьком їй та ОСОБА_2 (третя особі без самостійних вимог.) Дружина спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 оформила заяву про прийняття спадщини, посвідчивши підпис в Посольстві України в Чеській Республіці та поштою направила її приватному нотаріусу Григорцю В.М., яким була відкрита спадкова справа № 97/2020.

16 березня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Григорця В.М., де була повідомлена, що не може бути закликана до спадкування у зв`язку із існуванням заповіту на користь третьої особи- ОСОБА_2 , посвідченого 18 січня 2016 року секретарем Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. 23 липня 2021 року, вона звернулася до нотаріуса Григорця В.М, з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - площею 0,1006 га кадастровий номер :02:0122; - площею 0,0983 га кадастровий номер :01001:0036 - площею 0.2132 га кадастровий номер :01001:0018: - площею 0,2041 кадастровий номер :01001:0019; - площею 0,1247 кадастровий номер :01001:0020, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Постановою від 23 липня 2021 року приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Григорець В.М. відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначені вище земельні ділянки після смерті ОСОБА_3 . Дана відмова мотивована тим, що хоча ОСОБА_1 і є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , однак існує заповіт, посвідчений секретарем Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області 18 січня 2016 року, зареєстрований за № 9, згідно якого померлий усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 . Відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, викладену в постанові від 23.07.2021 року, вважає незаконною, бо подала докази нікчемності заповіту, а сама постанова порушує її право на спадкування.

Так, ознайомившись із заповітом на користь ОСОБА_2 позивачка з`ясувала, що він посвідчений з порушенням вимог закону, а тому є нікчемним. Так, спадкодавець ОСОБА_3 з 2010 року був інвалідом І групи по зору, а тому він сам через фізичну ваду не міг прочитати текст заповіту. Також заповіт не містить відомостей про свідків та відсутні підписи свідків, тому тобто складений з порушенням вимог щодо його посвідчення (ч.2 статті 1248, статті 1253 ЦК України). Оскільки вона являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , і, крім того, на її користь посвідчено заповіт 18 листопада 2010 року, то відмовою у вчиненні нотаріальної дії порушено її право на спадкування і вона вправі звернутися з позовом про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії незаконною та скасування постанови (а.с.1-6).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.5-15,том.2).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Орешко Л.Л. подала апеляційну скаргу.

Вказує, що суд не дав належної оцінки доказам по справі та безпідставно прийшов до висновку про недоведеність тієї обставини, що спадкодавець не міг самостійно прочитати зміст заповіту. Оскільки ОСОБА_3 в 1993 році була встановлена 1 група інвалідності по зору, то це є доказом того, що він був сліпим, а тому в силу фізичної вади не міг самостійно прочитати текст заповіту.

Незважаючи на надані позивачем докази, суд лише на поясненнях двох свідків прийшов до висновку, що інвалідність по зору та особисті пояснення заповідача не доводять того, що він був повністю сліпий та не міг прочитати заповіт.

Із змісту пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні 02.02.2016 року зрозуміло, що він вважав себе сліпим та неспроможним самостійно вирішити питання оформлення позову до суду.

Щодо консультативного висновку окуліста про втрату зору ОСОБА_3 на два ока, то такий висновок є сумнівним та містить неправильність, яка викликає сумнів в його справжності. Зокрема ОСОБА_3 помер у віці 87 років, а у висновку, складеному 01 березня 2016 року (майже за 4 роки до смерті), зазначено вік особи, яка обстежується 88 років, тоді як батькові позивачки на цю дату було 82 роки. Висновок ніким не засвідчений та є недопустимим доказом.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення,яким позовні вимоги задовольнити (а.с.22-26,том.2).

Представник приватного нотаріуса ОСОБА_5 адвокат Юркевич Х.М. подала відзив на позовну заяву.

Вказує, що судом з`ясовано всі обставини справи,на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, в судовому засіданні було досліджено та взято до уваги всі зазначені апелянтом в апеляційній скарзі докази. Доводи апеляційної скарги є надуманими, а дії позивачки спрямовані виключно на затягування розгляду справи.

Приватний нотаріус діяв відповідно до норм законодавства і при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано чітко вимог закону, що було встановлено судом першої інстанції.

Просить рішення суду залишити без змін (а.с.36-41, том.2).

У судове засідання не з`явився третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності третьої особи без самостійних вимог .

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Орешко Л.Л., представника відповідача приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорця В.М. адвоката Юркевич Х.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2021 року (а.с. 12, том.1 ).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич 18.11.2010 року, ОСОБА_3 все своє майно, майнові права та обов`язки, які належать йому на день складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть в майбутньому в АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 66 від 18.11.2010 року (а.с. 11, том.1).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич 18.01.2016 року, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідаю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 9 від 18.01.2016 року (а.с. 10, том.1).

Згідно із заявою, посвідченою першим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці В.Калаберда 02.12.2020 року, ОСОБА_1 приймає за законом належну їй спадщину, що належить після смерті ОСОБА_3 , де б вона не знаходилась та з чого б не складалась. (а.с. 14, том.1).

10 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорець В. з заявою про не видачу спадщини ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3 , оскільки із заповіту вбачається відсутність свідків при його посвідченні, то у зв`язку із порушенням вимог закону щодо його посвідчення заповіт відповідно до частини 1 статті 1257 Цивільного кодексу України є нікчемним.(а.с. 20).

06 жовтня 2020 року до приватного нотаріуса Григорець В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 (а.с.76).

Оспорюваною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2021 року, винесеною приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець Віталієм Михайловичем відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - площею 0,1006 га кадастровий номер :02:0122; - площею 0,0983 га кадастровий номер :01001:0036 - площею 0.2132 га кадастровий номер :01001:0018: - площею 0,2041 кадастровий номер :01001:0019; - площею 0,1247 кадастровий номер :01001:0020, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_1 не має права на спадкування після смерті ОСОБА_3 . (а.с.8-9, том.1 ).

Судом витребувано та досліджено матеріали спадкової справи (а.с.75-100), допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та досліджено запис фіксування судового засідання

по справі № 346/4598/15ц, де ОСОБА_3 , у судовому засіданні 02.02.2015 року вказав, що він має інвалідність 1 групи по здоров`ю і по зору (а.с.111).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з положень ст.15,16, 81, 215, 1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 49,50 Закону України «Про нотаріат», дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо нікчемності заповіту, а нотаріусом Григорцем В.М. дотримано вимог закону при винесенні оскаржуваної постанови, підстав для відмови в прийнятті заповіту, посвідченого секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич 18.01.2016 року, як і підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 , судом не встановлено.

З такими висновками суду першої інстанції не в повній мірі погоджується апеляційний суд, виходячи з такого.

Із матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії , а саме видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в цілому була наявність спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину. Цей заповіт позивачка вважає нікчемним, заперечуючи право на спадкування за заповітом третьої особи у цій справі ОСОБА_2 .

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення рішення нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції (до такого по суті висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18 (провадження № 61-15155св20)).

Встановлено, що фактично існує спір про право на спадкування після смерті ОСОБА_3 між позивачкою ОСОБА_1 і третьою особою ОСОБА_2 , якого нотаріус вважає таким, що прийняв спадщину за заповітом.

Ураховуючи те, що, оскільки саме по собі визнання протиправною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (відмові видати свідоцтва про право на спадщину) в цілому не забезпечує поновлення права позивачки на спадкування, тому що не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків, а зобов`язання нотаріуса вчинити нотаріальну дію, зокрема видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в цілому, виходить за межі повноважень суду, тому суд апеляційної інстанції вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту її права на спадкування після смерті ОСОБА_3 ефективним визнати не можна.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України)

Згідно із частинами першою, п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто внаслідок спадкування на майно, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.

Отже, оспорюючи постанову приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорця В.М. від 23 липня 2021 року про відмову позивачці у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно в цілому, фактично позивачка просить вирішити питання про права третьої особи ОСОБА_2 , установивши, зокрема у мотивувальній частині рішення обставини щодо нікчемності заповіту, складеного на його користь.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частинами першою та другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії.

Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій/бездіяльності нотаріуса, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії (відмови у її вчиненні) і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що, що приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець Віталій Михайлович не може бути відповідачем у цій справі, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у третьої особи ОСОБА_2 права на спадщину за заповітом, що визнано нотаріусом, як підстава для відмови позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в цілому.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Таким чином, визначений позивачем процесуальний статус ОСОБА_2 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не відповідає змісту спірних правовідносин, оскільки саме він заперечує право позивача на спадкування після смерті ОСОБА_3 в цілому та змісту частини першої статті 53 ЦПК України.

Аналогічна позиція міститься у Постанові КЦС ВС від 16.03.2023 у справі № 129/2399/19 .

Суд першої інстанції помилково вирішив питання по суті позовних вимог, дійшовши висновку про їх недоведеність, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача.

Уразі пред`явлення позову не до належного відповідача, суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, хоча і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у позові, однак не врахував, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки нотаріус не є відповідачем у справах, в яких виникають спори між учасниками цивільних відносин, пов`язаних з певною нотаріальною дією.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18) (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18) (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18) (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) (пункт 75)).

З урахуванням наведеного, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорця Віталія Михайловича про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса, оскільки позов пред`явлений не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Орешко Любові Логвинівни задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець Віталія Михайловича про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді:

Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний тест постанови складено 05 травня 2023 року.