Справа № 185/4888/22
Провадження № 6/185/264/23
18 травня 2023 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду цивільну справу за заявою приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення моральної шкоди,
У квітні 2023 року до суду надійшла вказана вище заява про розстрочення судового рішення.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2022 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення моральної шкоди та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн. У зв`язку із триваючим воєнним станом на території України, у зв`язку зі зниженням рівня доходу підприємства заявника, окупацією деяких територій, де заявник має своїх контрагентів, через необхідність постійного ремонту обладанання, яке використовується на підприємстві заявника, беручи до уваги соціальну захищеність ОСОБА_1 , заявник звернувся до суду із вказаною заявою про розстрочення виоконання судового рішення.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2022 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення моральної шкоди та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн.
Відповідно до ч.1,3,4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).
З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Заявник як на підставу розстрочення виконання судового рішення посилався на власне скрутне матеріальне становище, триваючий воєнний стан у державі, необхідність виділеннязначної суми коштів на ремонт технічного обладанання на підприємстві, значна кількість підприємств мають заборгованість перед підприємством заявника, а також на те, що ОСОБА_1 є соціально захищеною особою, отримує щомісячно підвищений розмір пенсії та має можливість забезпечити своє лікування.
Проте суд не погоджується із вказаними доводами заявника, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, заявником не надано суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження викладених ним у заяві обставин, що унеможливлює суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо встановити вказані заявником обставини та оцінити підтверджуючі їх докази.
Посилання заявника на триваючий в Україні воєнний стан не можна вважати самим по собі форс-мажором, виходячи з наступного.
Так, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 з цього приводу зазначено: "Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність".
Беручи до уваги відсутність доведеності заявником причинно-наслідкових зв`язків між введеним воєнним станом та наявними у нього певними складнощами, пов`язаними з фінансовою складовою, суд не погоджується із цим доводом заявника.
Також суд вважає, що доводи заявника щодо визначення ОСОБА_1 в якості соціально захищеної особи та отримання ним пенсії значного розміру не є підставою для розстрочення рішення суду, оскільки відносини, щодо яких вказане рішення суду було ухвалено, виникли між заявником та ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням підприємством заявника правил технічної експлуатації піприємства та засобів на ньому, а також завданням у зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 розладу здоров`я, обумовленого значною втратою професійної працездатності та завданням моральної шкоди у вигляді страждань. У даних відносинах ОСОБА_1 є потерпілою особою, а тому суд не вбачає підстав для розстрочення рішення суду, виходячи із вказаного вище.
На підставі всього вищевикладеного, беручи до уваги зазначені обставини по справі та те, що заявником не наведено обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог заявника повністю.
Керуючись ст.260,435 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення моральної шкоди.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський