Справа № 333/6126/22
Провадження №2/333/907/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Михайлової А.В.

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє адвокат Горський Андрій Олександрович,до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Горський Андрій Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2818 від 03.09.2021 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. що до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ЄДРПОУ 4069815 заборгованості за кредитним договором на суму 2295491,78 грн., плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700 грн., на загальну суму 2297191,78 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопаду 2022 року у справі № 333/5657/22 за заявою про забезпечення позову до подачі позову, поданою представником адвокатом Горським А.О., зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 67678116, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа 333/6126/22 надійшла в провадження судді Михайлової А.В.

Ухвалою суд від 04.01.2023 року відкрито провадження по цивільній справі за вищевказаним позовом та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою від 14.02.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. від 26.11.2021 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 2818 від 03.09.2021 року, виданому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. що до стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ЄДРПОУ 4069815 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 2295491,78 грн., та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700 грн., загальна сума 2297191,78 грн. Зі змісту вказаного вище виконавчого напису вбачається, що він був вчинений на підставі кредитного договору №10/2007/1732Фжк від 13.08.2007 року, укладеному між позивачем та ВАТ «КБ «Надра», який пізніше відступив право вимоги за цим договором.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями чинного законодавства України, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп`в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить відмовити у задоволенні заявлених витрат на правничу допомогу.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович в підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович в підготовче засідання не з`явився, будучи повідомленим налженим чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

03.09.2021року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2818 про стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ЄДРПОУ 4069815 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 2295491,78 грн., та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700 грн., загальна сума 2297191,78 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. 26.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67678116.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною і не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 у справі №645/1979/15-ц.

Крім того, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису №2818 від 03.09.2021року, була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед фінансовою компанією, зазначений у написі є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання та про можливі наслідки не усунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Відповідач з причин, невідомих суду, не надав матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Розрахунок заборгованості, який надавався стягувачем приватному нотаріусу, суду також наданий не був. Також суду не надано доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису стягувачем було надано оригінали договорів про відступлення права вимоги, якими би підтверджувалось право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра»

Згідно зі ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повина бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в сумі 2297191,78 грн. приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з правовою позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2818 від 03.09.2021 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. що до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ЄДРПОУ 4069815 заборгованості за кредитним договором на суму 2295491,78 грн., плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700 грн., на загальну суму 2297191,78 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Представником позивача адвокатом Горським А.О. надано суду заяву про долучення документів на підтвердження судових витрат на правову допомогу понесених позивачем в сумі 9 300 гривень, які представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Договором про надання правничої допомоги від 30.10.2022 року з додатком № 1 , укладеним між позивачем і адвокатом Горським Андрієм Олександровичем, закріплені повноваження останнього на представництво інтересів позивача у даній справі. Відповідно до змісту додатку № 1 до вищевказаного договору та акту прийому-передачі виконаних робіт від 04.04.2023 року до вказаного договору, складеного адвокатом Горським А.О., між клієнтом і адвокатом було погоджено гонорар у розмірі 9300,00 грн.

На підставі статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За таких умов суд приходить до висновку, що розумним та співмірним розміром витрат на правничу правову допомогу, яка підлягає стягенню з відповідача, є сума у розмірі 9300,00 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст.ст.10-13, 77-80, 133, 137, 141, 142, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ( ЄДРПОУ 4069815 місцезнаходження 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2 оф.205) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович (69035, м.Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд.50, оф.106), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович (49000, м. Дніпро, вул. Глінки, буд.1), - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 03.09.2021року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. , зареєстрований в реєстрі за №2818, про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ЄДРПОУ 4069815 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 2295491,78 грн., та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700 грн., загальна сума 2297191,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ( ЄДРПОУ 4069815, місцезнаходження 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2 оф.205) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 992,40 гривні та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 гривень, а разом 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 4069815, місцезнаходження 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2 оф.205) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9300 (девять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова