П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/10982/22

Провадження № 22-ц/4815/789/23

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Харечко С.П.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено

о 09 год. 55 хв. 03 травня 2023 року

у м. Рівне Рівненської області

Повний текст рішення складено: 08.05.2023

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грабовського Віталія Анатолійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 19 232, 52 гривні. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що з 30 червня 2020 року вона є власником нежитлових приміщень у АДРЕСА_1 . 28 вересня 2016 року Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» відповідно до акту приймання-передачі та оцінки активів передала нежитлову будівлю адміністративного будинку (літ. А-4), загальною площею 1 512 м2, що знаходиться у АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. як державним реєстратором 10 грудня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 17944960 від 12 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності на вказане майно за "Білдінг Енд Файненс ЛТД".

20 грудня 2016 року між "Білдінг Енд Файненс ЛТД" (далі - Установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (далі ТОВ "Рівнеагробуд" або Управитель) укладено договір управління майном, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрований в реєстрі за №1570, за умовами якого Установник управління передав Управителю таке нерухоме майно: будівля, нежитлова будівля, адміністративний будинок (літ. А-4), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, в управління на строк десять років, а Управитель здійснює управління цим майном виключно в інтересах Установника управління або названої ним особи (вигодонабувача).

Внаслідок поділу та відчуження "Білдінг Енд Файненс ЛТД" зазначеної будівлі по АДРЕСА_1 її власником з червня 2017 року стала Міжнародна господарська компанія "Юнайтед Консалт ЛТД".

09 червня 2017 року між ОСОБА_3 та Міжнародною господарською компанією "Юнайтед Консалт ЛТД" укладено Договори іпотеки, зареєстровані в реєстрі за №№757, 751, 753, 755, 749 і посвідчені 09 червня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикинім В.І., відповідно до яких з метою забезпечення зобов`язань, що виникли з договорів позики, в іпотеку було передано нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 . Відповідні обтяження зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

05 лютого 2020 року між ОСОБА_3 (Цедент) та ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах позивача (Цесіонарій), укладено Договори про передачу прав за договором іпотеки, посвідченими 09 червня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. і зареєстрованими в реєстрі за №751, №753, які посвідчені приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстровані в реєстрі за №60, №62.

На підставі договорів про передачу прав №60, №62 ОСОБА_1 була зареєстрована іпотекодержателем за Договорами іпотеки №751, №753.

06 лютого 2020 року між ОСОБА_3 (Цедент) та ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах позивача (Цесіонарій), укладено Договори про передачу прав за договором іпотеки, посвідченим 09 червня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. і зареєстрованими в реєстрі за №749, №755, №757, які посвідчені приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстровані в реєстрі за №70, №67, №65.

На підставі договорів про передачу прав №70, №67, №65 ОСОБА_1 зареєстровано іпотекодержателем за Договорами іпотеки №751, №753.

Тому вважає, що вона набула прав іпотекодержателя за Договором іпотеки від 09 червня 2017 року №751, №753 з 05 лютого 2020 року, а за Договорами іпотеки від 09 червня 2017 року №749, 755, 757 - з 06 лютого 2020 року.

Згідно із п. 1.5. Договору управління №1570 від 20 грудня 2016 року у разі переходу права власності на майно, що є предметом цього договору, від установника управління до іншої особи договір про управління не припиняється, крім випадків, коли право власності на майно переходить внаслідок звернення на нього стягнення.

У зв`язку із набуттям Міжнародною господарською компанією "Юнайтед Консалт ЛТД" у червні 2017 року права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 відповідна компанія замість "Білдінг Енд Файненс ЛТД" набула прав установника управління за Договором управління №1570 від 20 грудня 2016 року.

08 травня 2020 року між Міжнародною господарською компанією "Юнайтед Консалт ЛТД" та ТОВ «Рівнеагробуд» укладено Договір про внесення змін до Договору управління майном, посвідченого 20 грудня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. і зареєстрованим в реєстрі за №1570, за яким, серед іншого, внесено зміни до Договору управління, виклавши п. 5.1. в такій редакції: «5.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 41 місяця до 20 травня 2020 року».

29 травня 2020 року Міжнародною господарською компанією "Юнайтед Консалт ЛТД" (United Consult LTD) зроблено заяву про припинення Договору управління №1570 від 20 грудня 2016 року у зв`язку із закінченням його строку, що стало підставою для його припинення.

В зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов`язань про повернення коштів за Договором позики від 01 лютого 2017 року, від 10 лютого 2017 року, від 01 березня 2017 року, від 01 квітня 2017 року та від 01 травня 2017 року ОСОБА_1 звернула стягнення на предмети іпотеки, вказані в Договорах іпотеки від 09.06.2017 №№749, 751, 753, 755, 757 шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (п`ять об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ) в рамках виконання забезпечення виконання зобов`язання (договорів позики).

31 грудня 2019 року між ОСОБА_2 (Суборендар) як фізичною особою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Орендар) (далі ТОВ "Приват Євробуд") укладено договір оперативної суборенди приміщення № 04-17 (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору №04-17 від 31 грудня 2019 року Орендар згідно з умовами даного Договору передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення площею 18,0 м2, поверх- четвертий, офіс №28 (далі - Приміщення), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.3. Договору №04-17 від 31.12.2019 року приміщення знаходиться у володінні та користуванні Орендаря на підставі Договору оренди від 10.09.2018 року, укладеного з Управителем приміщення ТОВ «Рівнеагробуд» (надалі іменується «Орендодавець»).

Згідно з пунктом 4.1. Договору №04-17 від 31.12.2019 року він вступає в дію з 01 січня 2020 року і діє по 31 грудня 2021 року.

Пунктом 5.2. Договору №04-17 від 31 грудня 2019 року передбачено, що Суборендарем сплачується суборендна плата за користування приміщенням з розрахунку 80,00 гривень за 1 м2. Всього 1 440,00 гривень в місяць з урахуванням комунальних послуг (крім електроенергії). Позивач вважає, що договір №04-17 від 31 грудня 2019 року є нікчемним, виходячи з такого. Позивач, дізнавшись про користування ОСОБА_2 її власністю по АДРЕСА_1 на підставі договору, укладеного із ТОВ «Приват Євробуд», звернулася з позовом про виселення відповідача із зайнятого приміщення.

Під час розгляду справи дізналася, що Договір №04-17 від 31 грудня 2019 року розірвано з 10 серпня 2021 року і майно, що було предметом суборенди, передано 10 серпня 2021 року за актом приймання-передачі приміщення для ТОВ «Приват Євробуд».

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 грудня 2021 року у справі №569/14055/21 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ТОВ "Приват Євробуд; про усунення перешкод в користуванні майном.

Вважає, що договір оренди, укладений 10 вересня 2018 року між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд», і договір №04-17 від 31 грудня 2019 року, укладений між ТОВ «Приват Євробуд» та ОСОБА_6 , є нікчемними, виходячи з такого.

Пунктом 1.8. Договором оренди від 10 вересня 2018 року, укладеного між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд», зазначено, що на виконання ч. 2 ст. 769 ЦК України Орендодавець повідомляє, що предмет договору оренди передано в іпотеку ОСОБА_3 . Сторони вважають себе зобов`язаними беззаперечно виконувати обов`язкові умови договору оренди на вимогу ОСОБА_3 .

У пункті 1.8. Договору суборенди зазначено про твердження Орендаря, що приміщення знаходиться в технічному справному та належному експлуатаційному стані, усі інженерні комунікації та обладнання приміщення перебувають в робочому стані та функціонують належним чином, приміщення нікому не відчужене, не перебуває у заставі (зокрема в податковій), не перебуває під арештом, не є предметом судових спорів між власником і будь-якою третьою особою, не передано в суборенду/піднайм третім особам, нікому не подароване, в будь-якому іншому обтяженні не перебуває, з боку третіх осіб відсутні претензії, що можуть вплинути на право суборенди Суборендарем даного приміщення.

Тобто ТОВ «Приват Євробуд» обізнане, що майно, яке передається в суборенду, обтяжене іпотекою, однак у договорах з суборендарями зазначалося, що приміщення не перебуває у заставі, не перебуває під арештом, не є предметом судових спорів між власником і будь-якою третьою особою, в будь-якому іншому обтяженні не перебуває, з боку третіх осіб відсутні претензії, що можуть вплинути на право суборенди Суборендарем даного приміщення.

Відповідно до пункту 2.2. Договору оренди від 10 вересня 2018 року, укладеного між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд», цей договір укладений на 1 095 календарних днів, набирає чинності з моменту його підписання і діє до 08 вересня 2021 року. Водночас Договір оперативної суборенди приміщення укладений з відповідачем до 31 грудня 2021 року, що суперечить ч. 2 ст. 774 ЦК України, де вказано, що строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Відповідно до п.п. 4.2.3. Договорів іпотеки №757, 751, 753, 755, 749, що укладені 09 червня 2017 року між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та Міжнародною господарською компанією "Юнайтед Консалт ЛТД" (іпотекодавець), іпотекодавець має право виключно за згодою іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

Тому попередній іпотекодержатель - ОСОБА_3 та позивач не надавали згоди на передачу в оренду для ТОВ «Приват Євробуд» переданих в іпотеку приміщень по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана потерпілому повернути це майно.

Отже, ОСОБА_2 збагатилася на розмір орендної плати, яка не була сплачена ОСОБА_1 як власнику приміщення по АДРЕСА_1 , що використовувалося в період з 30 червня 2020 року по 10 серпня 2021 року. Сумарний розмір безпідставно набутого майна за користування чужим майном становить 19 232,52 гривень.

Рішенням Рівненського міського суду від 03 травня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в позові до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача адвокат Грабовський В.А., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та незастосуванні норм матеріального права, які підлягали застосуванню, просить його скасувати і стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 27 824, 50 гривень.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що за обставин, наведених у позові і які встановлені в судовому засіданні, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ніколи не надавали своєї згоди на передачу в оренду для ТОВ "Приват Євробуд" переданих в іпотеку приміщень по АДРЕСА_1 . При цьому обставини нікчемності договору оренди від 10 вересня 2018 року, що укладений між ТОВ "Рівнеагробуд" та ТОВ "Приват Євробуд", встановлені також рішенням Господарського суду Рівненської області від 28 вересня 2021 року у справі №918/618/21 та постановою Рівненського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі №569/9228/21. Тобто за час з 30 червня 2020 року по 10 серпня 2021 року були відсутні будь-які чинні договори управління нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 , що дозволяли ТОВ "Рівнеагробуд" чи іншим особам використовувати ці приміщення, в т.ч. шляхом передання в оренду. Тому договір щодо передання в оренду нежитлових приміщень є нікчемним та не породжує у ТОВ "Приват Євробуд" будь-яких прав на користування цими приміщеннями і передання їх в суборенду будь-кому.

В зв`язку з невизнанням обставин нікчемності договору суборенди приміщення №04-17 від 31 грудня 2019 року судом залишено без уваги, що спірні правовідносини регулюються також і нормою ст. 1212 ЦК України щодо набуття та збереження майна без достатньої правової підстави.

Заявник звертав увагу на правові позиції, які викладені Верховним Судом в складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі №910/18279/19 і Верховного Суду України у постанові від 08 грудня 2012 року у справі №759/9443/17. Так, тлумачення ст. 1212 ЦК України дозволяє зробити висновок, що до безпідставно набутого майна набувача з урахуванням розумності відноситься користування чужим майном (майном потерпілого). Причому потерпілий, якому належить майно і яким користувався набувач, має право вимагати від набувача повернення такого збагачення.

Крім того, свій висновок з приводу відсутності підстав для задоволення позову суд мотивував тим, що договір оперативної суборенди приміщення №04-17 від 31 грудня 2019 року було розірвано з 10 серпня 2021 року і майно, що було об`єктом суборенди, передано того ж дня за актом приймання-передачі приміщення для ТОВ "Приват Євробуд".

Сплата відповідачем орендної плати на користь ТОВ "Приват Євробуд" за користування приміщеннями лише підтверджує використання його ОСОБА_2 без достатньої правової підстави на основі нікчемного правочину. Ця оплата на підставі нікчемного правочину коштів для особи, яка не мала будь-якого юридичного та фактичного відношення до нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , не свідчить про добросовісність відповідача, а є лише доказом існування безпідставної сплати коштів на користь ТОВ "Приват Євробуд".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_1 з 30 червня 2020 року є власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 липня 2020 року №215088897, №215098891, №215118245, №215132953, №215144362.

10 вересня 2018 року між ТОВ «Приват Євробуд» (Орендар) та ТОВ «Рівнеагробуд» (Орендодавець) укладено договір оренди, за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 .

31 грудня 2019 року між ОСОБА_2 (Суборендар) як фізичною особою та ТОВ «Приват Євробуд» (Орендар) укладено договір оперативної суборенди приміщення № 04-17 (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору №04-17 від 31 грудня 2019 року Орендар згідно з умовами даного Договору передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення площею 18,0 м2, поверх-четвертий, офіс №28 (далі - Приміщення), що розташоване по АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.3. Договору №04-17 від 31 грудня 2019 року передбачено, що приміщення знаходиться у володінні та користуванні Орендаря на підставі Договору оренди від 10 вересня 2018 року, укладеного з Управителем приміщення ТОВ «Рівнеагробуд» (надалі іменується «Орендодавець»).

Згідно з пунктом 4.1. Договору №04-17 від 31 грудня 2019 року він набирає чинності з 01 січня 2020 року і діє по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 5.2. Договору №04-17 від 31 грудня 2019 року Суборендарем сплачується суборендна плата за користування приміщеннями з розрахунку 80,00 гривень за 1 м2, а всього 1 440 гривень в місяць з урахуванням комунальних послуг (крім електроенергії).

Судом встановлено, що відповідач заперечувала проти того, що вона була обізнана з тим, що Договір оренди, укладений 10 вересня 2018 року між ТОВ «Приват Євробуд» (Орендар) та ТОВ «Рівнеагробуд» (Орендодавець) та за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 , було здійснено без згоди іпотекодержателя.

У Договорі № 04-17 оперативної суборенди приміщення від 31 грудня 2019 року зазначено Орендарем про те, що приміщення нікому не відчужене, не перебуває у заставі (зокрема в податковій), не перебуває під арештом, не є предметом судових спорів між власником і будь-якою третьою особою, не передано в суборенду/піднайм третім особам, нікому не подароване, в будь-якому іншому обтяженні не перебуває, з боку третіх осіб відсутні претензії, що можуть вплинути на право суборенди Суборендарем даного приміщення (п. 1.8 ч.1).

З акту від 10 серпня 2021 року вбачається, що ТОВ «Приват Євробуд» в особі директора Федорчука В.Б., який діє на підставі Статуту, надалі - Орендар, та ОСОБА_2 , надалі - Суборендар, (надалі разом «Сторони», а кожна окремо «Сторона») на підставі Договору оперативної суборенди приміщення №04-17 від 31 грудня 2019 року (надалі «Договір»), склали цей акт передачі приміщення про таке. Відповідно до Договору Орендар приймає, а Суборендар здає нежитлове приміщення, загальною площею 18,0 м2 (надалі «Приміщення»), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; зауважень до стану Приміщення та інші особливі умови не має; Суборендар також передає, а Орендар приймає ключі від усіх дверей у Приміщенні в кількості два штуки та весь необхідний доступ до мереж та комунікацій в Приміщенні; разом з приміщенням Суборендар передає, а Орендар приймає майно; сторони не мають жодних інших взаємних претензій у зв`язку з передачею Приміщення за актом приймання-передачі приміщення; цей акт приймання-передачі приміщення становить невід`ємну частину Договору; цей акт приймання-передачі Приміщення підписано уповноваженими представниками сторін у дату, яка першою вказана вище.

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 грудня 2021 року у справі №569/14055/21 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ТОВ "Приват Євробуд; про усунення перешкод в користуванні майном.

Вважаючи, що внаслідок нікчемності договорів відповідач без достатніх правових підстав збагатилася на розмір орендної плати, яка не була сплачена на користь позивача як власника приміщення по АДРЕСА_1 , що нею використовувалося протягом часу з 30 червня 2020 року по 10 серпня 2021 року, у серпні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 19 232, 52 гривні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив від відсутності фактичних і правових підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 діяла добросовісно, сплачуючи орендну плату відповідно до договору № 04-17 від 31 грудня 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «Приват Євробуд». При цьому, коли дізналася що договір оренди укладений 10 вересня 2018 року між ТОВ «Приват Євробуд» та ТОВ «Рівнеагробуд», за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 , без згоди іпотекодержателя, вона припинила сплачувати кошти та відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 10 серпня 2021 року повернула нежитлове приміщення.

Тобто доводи позивача щодо збагачення ОСОБА_2 на розмір орендної плати, яка не була сплачена ОСОБА_1 як власнику приміщення по АДРЕСА_1 , що використовувалося в період з 30 червня 2020 року по 10 серпня 2021 року, визнано судом необґрунтованими і мотивів для стягнення 19 232,52 гривень встановлено не було.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як правильно покликався суд попередньої інстанції, частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено виникнення цивільних прав та обов`язків із дій осіб, що встановлені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не визначені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є договори та інші правочини.

Норма статті 526 ЦК України вказує, що зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правила частини першої, п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 177, ч.1 ст. 202, ч.1 ст. 1212 ЦК України свідчать про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося не в заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК України.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) згодом зникла, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (ст. 1215 ЦК України).

Дані норми закону вказують, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі, слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Конструкція статті 1212 ЦК України передбачає обов`язковою умовою її застосування набуття чи збереження майна, що відбулося за відсутності правової підстави, або підстава, на якій майно набувалося.

За змістом ст.ст. 761, 774 ЦК України договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму).

Відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 10 серпня 2021 року сторони не мають жодних інших взаємних претензій у зв`язку з передачею приміщення за актом приймання-передачі. Також це підтверджується довідкою вих. № 1 від 07.11.2022, виданою ОСОБА_2 , про те, що згідно з договором №04-17 від 31 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «Приват Євробут» та відповідачем, за період з 30 червня 2020 року по 10 серпня 2021 року заборгованість перед ТОВ «Приват Євробут» відсутня.

Відповідач за зверненням власника звільнила приміщення і майно, що було об`єктом суборенди, 10 серпня 2021 року було передано за відповідним актом приймання-передачі приміщення ТОВ «Приват Євробуд».

Отже, між ОСОБА_2 та ТОВ «Приват Євробуд» був укладений договір оперативної суборенди приміщення №04/17 від 31 грудня 2019 року, а відповідачем вчасно та у повному обсязі сплачувались кошти за орендну плату. Тому ОСОБА_2 є добросовісним суборендарем, який належним чином виконував свої обов`язки.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 , посилалась як на підставу своїх вимог на норму ст. 1212 ЦК України та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 19 232,52 гривень.

Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 січня 2023 року у цивільний справі № 548/741/21 зазначив, що в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

При цьому безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки ця особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Приходячи до переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів, погоджуючись із судом першої інстанції, бере до уваги, що ОСОБА_2 діяла добросовісно, сплачуючи орендну плату відповідно до договору № 04-17 від 31 грудня 2019 року, укладеного між нею та ТОВ «Приват Євробуд». Проте одразу після того, як дізналася, що договір оренди укладений 10 вересня 2018 року між ТОВ «Приват Євробуд» та ТОВ «Рівнеагробуд», за яким відбулася передача в оренду будівлі по АДРЕСА_1 , без згоди іпотекодержателя, припинила сплачувати кошти та відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 10 серпня 2021 року повернула нежитлове приміщення. Тому доводи заявника щодо збагачення ОСОБА_2 на розмір орендної плати, яка не була сплачена ОСОБА_1 як власнику приміщення по АДРЕСА_1 , що використовувалося з 30 червня 2020 року по 10 серпня 2021 року, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Щодо аргументів автора апеляційної скарги про незастосування висновків, наведених Верховним Судом в складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі №910/18279/19 і Верховного Суду України у постанові від 08 грудня 2012 року у справі №759/9443/17, то вони не заслуговують на увагу. Так, права і обов`язки, при вирішенні яких викладено правові позиції, не є подібними зі спірними правовідносинами і з урахуванням обставин справи ці висновки очевидно до застосування не підлягають.

Так само не можна погодитися і з посиланнями представника позивача на те, що сплата орендної плати на користь ТОВ "Приват Євробуд" за користування приміщеннями підтверджує використання його ОСОБА_2 без достатньої правової підстави на основі нікчемного правочину, адже спростовуються правильністю висновків суду.

В решті доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і тому колегією суддів також відхиляються.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягали норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставами для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грабовського В.А. залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.С.Шимків