РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 травня 2023 року м. Мукачево Справа № 303/2538/23

2/303/414/23

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі Дитина). Також просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, до досягнення сином трьохрічного віку.

Позивач посилається на те, що Дитина проживає разом з нею, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому вона самостійно позбавлена можливості забезпечити її всім необхідним. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує утримання від відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 10 серпня 2022 року, а.с. 9).

Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2021 року по справі №303/4886/21, прізвище позивача було змінено на « ОСОБА_4 » (а. с. 10-12). У зв`язку з тим, що через зміну прізвища позивач не здійснила обміну паспорту громадянина України, під час державної реєстрації народження ОСОБА_5 , прізвище матері у свідоцтві зазначено як « ОСОБА_6 ».

Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання Дітей, з урахуванням того, що в суду не має відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, а також про те, що в суду відсутня інформація, що відповідач має інші аліментні зобов`язання, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси ОСОБА_5 , не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.

Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до частин другої та четвертої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною шостою статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з урахуванням працездатного віку відповідача та відсутності доказів щодо його важкого матеріального становища або інших обставин, визначивши такий розмір аліментів виходячи з принципу справедливості та розумності в розмірі по 1500,00 гривень щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 трьохрічного віку.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження важкого матеріального стану, суду не надано.

Відповідно до частини першої ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти обов`язок зі сплати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 1291 Конституції України, ст.ст. 84, 180, 182 Сімейного кодексу України, статтями 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 279, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

2. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

2.1. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи з 27 березня 2023 року.

3. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави суму 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень судового збору.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

7. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя В.В. Кость