Справа №293/597/23
Провадження № 2-о/293/26/2023
УХВАЛА

08 травня 2023 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та Черняхівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ :

03.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт проживання та зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3, 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 р.) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд враховує, що дана заява має відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленої статтею 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченими статтею 318 ЦПК України.

Згідно вимог ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, судом встановлено, що вона не відповідає вимогам норм цивільного процесуального законодавства, які є обов`язковими для всіх заяв, з огляду на наступне.

Так, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, передумовою для звернення особи до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини, оскільки постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду у справах № 336/709/18-ц від 07.11.2018, № 303/1816/17 від 23.12.2019. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Разом з тим, ОСОБА_1 , заявляючи вимогу щодо встановлення факту проживання та зареєстрованого місця проживання, не просить встановити факт його постійного проживання разом з спадкодавцем, не зазначає початок періоду такого проживання та не зазначає адресу місця проживання.

Заявник вказує у заяві, що після смерті батька та брата звертався до нотаріуса, однак у відкритті спадщини після смерті батька йому було усно відмовлено. Однак, доказів відмови нотаріуса Сич В.С. до суду не надає.

Виходячи з вищевикладеного, заявнику необхідно подати заяву, конкретизувавши прохальну частину заяви щодо адреси та періоду постійного проживання померлого ОСОБА_3 ; надати суду докази звернення до нотаріальної контори та постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, визначених ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи допущені при подачі заяви недоліки, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 293, 294, 318, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та Черняхівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Роз`яснити позивачу, якщо в зазначений строк недоліки заяви не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО