Провадження №2/523/463/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань Щербан О.Д.,

представника відповідача - Танасогло О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

30.11.2012 р. ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про іпотечний кредит, посилаючись на те, що 13 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 2000000 грн. строком до 17 серпня 2032 року на придбання земельної ділянки площею 0,070 га з розташованим на ній будинком площею 255,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а остання повинна була щомісячно здійснювати погашення кредиту ануїтетними платежами в сумі 25103,00 грн. Між позивачем та ОСОБА_2 13 листопада 2007 року був укладений договір поруки, згідно якого він зобов`язався сплатити грошову суму, що вимагає кредитор, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2011 р. позов ВАТ Державний Ощадний Банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Державний Ощадний Банк України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені повністю, стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 2837253,99 грн. та порівну судові витрати в розмірі 1820 грн.

Оскільки умови договору відповідачі не виконують, договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п.1.6.1.1 кредитного договору на 26.11.2012 р. нараховано відсотки та пеню, які позивач просить солідарно стягнути з відповідачів .

06.05.2021 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути солідарно з відповідачів 4785173,54 грн, з них прострочені проценти за користування кредитом за період з 15.04.2011 р. по 26.11.2012 р. -440155,11 грн., пені за період з 18.04.2011 р. по 26.11.2012 р. -241109,71 грн.. втрати від інфляції за кредитним договором за період з 04.01.2014 р. по 21.04.2021 р. у розмірі 3669905,81 грн., 3% річних за період з 04.01.2014 року по 21.04.2021 р. у розмірі 434002,91 грн.

В обгрунтування вимог позивач вказав на те, що зобов`язання за кредитом та рішення суду не виконує.

10 липня 2013 року Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено заочне рішення у справі № 1527/18659/12 за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу за кредитним договором та внесення змін у кредитний договір. Позов задоволено, стягнуто заборгованість в солідарному порядку у сумі 681264,82 грн., внесено зміни до договору про іпотечний кредит №2093/н, судовий збір в розмірі 3219,00 грн. та .

18.01.2021 р. заочне рішення скасовано за заявою ОСОБА_2 та у справі призначено підготовче засідання.

Письмовий відзив та клопотання від відповідачів не надходили.

30.11.2022 р. підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача, повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про підтримання представником позивача позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи у його відсутність. Раніше в засіданні представник також підтримала уточнений позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечував проти заявлених уточнених вимог, вважає, їх безпідставними, оскільки позивач не має право вимагати сплати процентів та пені за умовами кредитного договору після вимоги про дострокове повернення коштів. А вимоги заявлені на підставі ст.625 ЦК України не підлягають прийняттю до розгляду, а можуть бути заявлені окремим позовом.

Клопотання по строкам позовної давності не заявлено.

Відповідачка ОСОБА_1 в засідання не з`явилася з заявами та повідомленнями про причини неявки не повідомляла. За відомостями Укрпошти, за зареєстрованою адресою відповідачка не проживає, в силу вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 2093-н (а.с.6-9), відповідно до якого ВАТ «Державний ощадний банк України», який у подальшому змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство

«Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» надає відповідачці грошові кошти у сумі 2000000 грн. з цільовим призначенням - на придбання земельної ділянки площею 0,070 га з розташованим на ній будинком площею 255,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 серпня 2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних та комісійні винагороди в порядку, визначеному договором. ОСОБА_1 зобов`язана була проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 25103,00 грн. та проценти за кредитом щомісячно не пізніше останнього робочого дня (п.1.5-1.6).

В забезпечення виконання зобов`язань за іпотечний кредит ОСОБА_2 , згідно договору поруки № 1 від 12 грудня 2007 року по кредитному договору №2093-н від 13 листопада 2007 року виступив поручителем, при цьому п.1.1 договору поруки передбачає відповідальність поручителя перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі шляхом видачі готівки. У свою чергу відповідачка прийняла позику, використавши її за призначенням, але свої зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином не виконує.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2011 р. позов ВАТ Державний Ощадний Банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Державний Ощадний Банк України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені повністю, стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 1921228,04 грн., прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 60148,60 грн., суму боргу за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі687439,37 грн., пеню по відсоткам в розмірі 154847,47 грн., пеню по кредиту в розмірі 13590,51 грн., а всього борг в розмірі 2837253,99 грн. та порівну судові витрати в розмірі 1820 грн.

Рішення набрало законної сили 23 грудня 2011 р.

Позивачем здійснено розрахунок заборгованості станом на 27.04.2021 р., яка складає 4785173,54 грн, з них прострочені проценти за користування кредитом за період з 15.04.2011 р. по 26.11.2012 р. -440155,11 грн., пені за період з 18.04.2011 р. по 26.11.2012 р. -241109,71 грн.. втрати від інфляції за кредитним договором за період з 04.01.2014 р. по 21.04.2021 р. у розмірі 3669905,81 грн., 3% річних за період з 04.01.2014 року по 21.04.2021 р. у розмірі 434002,91 грн.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України

Позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в заставу майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, зазначено, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови та строк дії кредитного договору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за ним та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

Велика Палата Верховного Суду вказала в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України

Позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в заставу майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

З огляду на вказані норми та правові позиції взагалі є безпідставним нарахування позивачем процентів, пені за умовами договору заявивши про повернення коштів кредиту звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, рішення за яким було ухвалено 12 грудня 2011 року у справ №2-3436/11.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За нормами ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що є обгрунтованими вимоги про стягнення трьох процентів річних за період з 04.01.2014 року по 21.04.2021 р. у розмірі 434002,91 грн. та втрат від інфляції за кредитним договором за період з 04.01.2014 р. по 21.04.2021 р. у розмірі 3669905,81 грн., відповідно до вимог ст.625 ЦК України, оскільки відповідачами протягом вказаного періоду часу не виконується зобов`язання після ухвалення рішення суду.

Щодо доводів представника відповідача про те, що вимоги про стягнення трьох процентів та індексу інфляції не підлягають прийняттю, то суд не приймає їх до уваги, оскільки такі вимоги заявлені після скасування заочного рішення, коли розгляд справи розпочато спочатку і в ході підготовчого провадження, що відповідає вимогам ст.49 ЦПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3219,00 грн. в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 12,76,81,141,268,273,354,355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк ( ), заборгованість за кредитним договором №2093-н від 13 листопада 2007 року в розмірі 4103908,72 грн., яка складається із:

- втрат від інфляції за кредитним договором за період з 04.01.2014 р. по 21.04.2021 р. у розмірі 3669905,81 грн.,

- 3% річних за період з 04.01.2014 року по 21.04.2021 р. у розмірі 434002,91 грн.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк ( ), судовий збір в розмірі 3219,00 грн., тобто по 1609,50 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 04.05.2023 р