Справа № 309/518/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і Мацунича М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» на заочне рішення Хустського районного суду від 07 червня 2023 року (у складі судді Піцура Я.Я.) за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «ОТП Банк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом у лютому 2023 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором/заявою-анкетою № _CARD від 02.08.2018 р. станом на 30.09.2022 р. у розмірі 39 836,74 грн., яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту 24130,71 грн.; - заборгованості за відсотками 2941,08 грн.; - заборгованості за прострочене тіло кредиту 5869,29 грн.; - заборгованості за простроченими відсотками 6895,66 грн. Також стягнути з відповідача на свою користь 2684 грн. сплаченого судового збору.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 02.08.2018 р. між Банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого Банк видав позичальнику кредит. Кредит видавався у розмірі 16 799,90 грн. на цільове використання «придбання товару» та 300 грн. на сплату додаткових послуг, загальний розмір кредиту 17 099,90 грн. Датою остаточного повернення кредиту є 02.08.2020 р., а строк, на який видається кредит, визначається графіком платежів. Відповідно до п.2 Кредитного договору, ОСОБА_1 попередньо ознайомилася із усіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та всіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк». Отже, 02.08.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до Банку із вимогою відкриття карткового рахунку, тим самим підписавши Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», погодилася із тим, що підписана заява разом із Правилами користування карткою, Тарифами, Графіком Платежів та Паспортом споживчого кредиту складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту від 02.08.2018 р., графіку Платежів і Розрахунку загальної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг зазначено детально строк кредиту 24 місяці, сума кредиту 19 153,50 грн., реальна річна процентна ставка 11,74%, загальна плата по кредиту (щомісячна комісія) 1,60 %, щомісячний платіж 799 грн., крім останнього 776,50 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач не виконувала умови договору належним чином, у зв`язку з чим станом на 30.09.2022 р. у відповідача виникла заборгованість у сумі 39 836,74 грн., яка складається із: 24 130,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2941,08 грн. заборгованість за відсотками; 5869,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6895,66 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 07 червня 2023 р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку (01033, заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 1878,80 грн.

Банк просить скасувати це рішення у частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 39 836,74 грн. і вирішити питання розподілу судових витрат. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-нарахування відсотків після 02.08.2020 р. здійснюється за користування карткою НОМЕР_1 , адже по ній була активація для он-лайн користування 06.08.2020 р., після закінчення терміну дії картки було здійснено перевипуск нової картки НОМЕР_2 , яка досі залишається активною і боржник нею користувалася до моменту звернення до суду з цим позовом;

-усі нараховані суми в розрахунку заборгованості є актуальними та підлягають задоволенню повністю, оскільки були нараховані по користуванню відповідачем кредитною лінією, а термін дії картки, якою користувалася боржник, не закінчився.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що Банк не вправі нараховувати відсотки та пеню після закінчення строку дії кредитного договору. Згідно з умовами кредитного договору кредит надався на строк по 02.08.2020 р. Відтак, правомірним є нарахування Банком відсотків лише до 02.08.2020 р. Після указаної дати нарахування Банком відсотків є неправомірним. Як видно з розрахунку Банку та звіту-рахунку, починаючи з 03.08.2020 р., Банком нараховано заборгованість по відсотках на загальну суму 36 734,84 грн., і такі відсотки нараховано неправомірно, тобто після закінчення строку дії кредитного договору. При цьому, указана сума є більшою, ніж вимоги Банку про стягнення відсотків (поточних та прострочених) на загальну суму 9 836,74 грн. (2941,08 + 6895,66). Відтак, позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (поточним та простроченим) на суму 30 000 грн. (24130,71 + 5869,29).

При цьому встановив, що 02.08.2018 між Банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , на підставі якого Банк видав позичальнику кредит. Кредит надавався у розмірі 16 799,90 грн. на цільове використання «придбання товару» та 300 грн. на сплату додаткових послуг, загальний розмір кредиту 17 099,90 грн. Датою остаточного повернення кредиту є 02.08.2020 р., строк на який видається кредит визначається графіком платежів (п.1.1).

Відповідно до п.2 Кредитного договору, попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», ОСОБА_1 висловила бажання оформити картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб.

Отже, 02.08.2018 р. ОСОБА_1 також звернулася до АТ «ОТП Банк» із вимогою відкриття карткового рахунку, тим самим підписавши заяву Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк, та погодилася із тим, що підписана заява разом із Правилами користування карткою, Тарифами, Графіком Платежів та Паспортом споживчого кредиту складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту від 02.08.2018 Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг зазначено детально строк кредиту 24 місяці, сума кредиту 19 153,50 грн., реальна річна процентна ставка 11,74%, щомісячний платіж 799 грн., крім останнього 776,50 (а.с.40-43).

Згідно з наданого Банком розрахунку та довідки станом на станом на 30.09.2022 року за відповідачем рахується заборгованість у сумі 39 83674 грн., яка складається із: 24 130,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2941,08 грн. заборгованість за відсотками; 5869,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6895,66 грн. (а.с.12-21).

Окрім того, в матеріалах справи наявний Звіт-рахунок на ім`я клієнта ОСОБА_1 , у якому відображені усі операції з платіжної краткою, та з якого слідує, що відповідач активно користувалася кредитними коштами (а.с.22-39).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаних 02.08.2018 р. ОСОБА_1 кредитному договорі та заяві-анкеті чітко відображено її волевиявлення на отримання кредитної картки, умовами договору також визначено відсоткову ставку, та порядок погашення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку.

Тобто, відповідач погодився у письмовому вигляді з усіма умовами кредитування, зокрема і щодо розміру відсотків. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем кредитного договору та додатково анкети-заяви відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків, який наданий на строк дій кредитного договору. При цьому, внаслідок пред`явлення позову про дострокове погашення заборгованості кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання.

Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий же правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, Банк звернувся до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором/заявою-анкетою № _CARD від 02.08.2018 р. Із цього кредитного договору вбачається, що він укладений у строк до 02 серпня 2020 р. (а.с.40), Банком не надано жодних доказів того, що кредитний договір було пролонговано.

Посилання Банку в апеляційній скарзі на те, що нарахування відсотків після 02.08.2020 р. здійснюється за користування карткою НОМЕР_1 , адже по ній була активація для он-лайн користування 06.08.2020 р., після закінчення терміну дії картки було здійснено перевипуск нової картки НОМЕР_2 , яка досі залишається активною і боржник нею користувалася до моменту звернення до суду з цим позовом, відтак, усі нараховані суми в розрахунку заборгованості є актуальними та підлягають задоволенню повністю, оскільки були нараховані по користуванню відповідачем кредитною лінією, а термін дії картки якою користувалася боржник не закінчився, не заслуговують на увагу оскільки такі обставини не були підставою для пред`явлення позову і тільки у зв`язку з цим суд першої інстанції не надав указаному належної правової оцінки. Також Банком не надався до суду першої інстанції доказ перевипуску кредитної картки, який був наданий до апеляційної скарги. Тому висновок суду про те, що після закінчення дії кредитного договору Банк не вправі нараховувати відсотки, є таким, який відповідає нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини. Зворотного Банком не доведено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

2.Заочне рішення Хустського районного суду від 07 червня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

4.Повний текст судового рішення складено 14.08.2023 р.

Судді: