Справа № 712/170/ 23 Провадження № 2/712/1079/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого судді Токової С.Є.
при секретарі Білик О.Ю.
з участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Моцайко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Черкасиенергозбут" про скасування наказу про звільнення за прогул, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача .
У січня 2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" про скасування наказу про звільнення за прогул, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до наказу № 291 п/тз від 11.10.2022 року був прийнятий на посаду інженера Черкаського центру обслуговування споживачів ТОВ "Черкасиенергозбут". За період роботи нарікань та зауважень до його роботи не було. 17.11.2022 року звернувся із заявою про надання одного дня відпустки без збереження заробітної плати на 18.11.2022 року, у зв"язку із необхідністю перебування вдома з малолітньою дитиною через запланований прийом до лікаря дружиною. Проте, близько 11 години 17.11.2022 року йому зателефонувала дружина та повідомила про різке погіршення самопочуття і негайну необхідність відвідати лікаря для отримання консультації перед запланованими медичними процедурами 18.11.2022 року. Він звернувся до свого безпосереднього керівника, начальника центру обслуговування споживачів ТОВ " Черкасиенергозбут" ОСОБА_3 та пояснивши ситуацію з дружиною, попросив дозволу бути відсутнім на робочому місці, гаранувавши повернення до кінця робочого дня, на що отримав згоду останнього. Вказане відбувалось в кабінеті керівника, де ведеться відеоспостереження. Повернувшись близько 16 години 17.11.2022 року пішов до відділу персоналу. Начальник цього відділу ОСОБА_4 ознайомила його з наказом про надання відпустки без збереження заробітної плати 18.11.2022 року. Там же він дізнався, що його безпосередній керівник ОСОБА_5 написав директору товариства доповідну записку про його відсутність на робочому місці 17.11.2022 року.В кабінеті керівника не було , а юрисконсульт товариства ОСОБА_6 повідомила його , що ОСОБА_5 із доповідною запискою відносно нього пішов до директора товариства.
18.11.2022 року перебував вдома з малолітньою дитиною, оскільки дружина була на прийомі у лікаря. А через захворювання молодшого сина на ГРВІ в період з 21.11.2022 року по 05.12.2022 року перебував на лікарняному. Прибувши в останній день свого лікарняного 05.12.2022 року, на роботу, йому запропонували надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 17.11.2022 року з 12:48 до 17год. Під тиском заступника директора з маркетингу ОСОБА_7 та двох провідних юристів юридичного віділу написав пояснення, в яких повідомив про ситуацію, що сталася 17.11.2022 року та поважність причин відсутності на робочому місці. Надати підтвердження поважності причин не мав можливості, оскільки довідку про перебування дружини у лікаря 17.11.2022 року необхідно було ще отримати. В той же день, йому намагалися вручити акт про відсутність на робочому місці 17.11.2022 року з 12 год.48 хв. до 17 год , проте він відмовився це зробити. Тоді, комісією було складено рукописний акт № 4 від 05.12.2022 року про відмову від отримання та ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці17.11.2022 року. Йому вказаний акт зачитали вголос і він його підписав. При цьому, акт не містив жодних посилань на його відмову від надання доказів поважності причин відсутності на робочому місці. 06.12.2022 рокубув днем його день народження, а тому 05.12.2022 року( тобто в останній день лікарняного), він прибув до товариства з метою написання заяви про надання оплачуваного відгулу на цю дату відповідно до п.2.2.2.1 Колективного договору товариства. Проте, до кабінету, де він підписав акт № 4 від 05.12.2022 року, спустився директор товариства та попросив залишити приміщення, враховуючи перебування на лікарняному і запропонував таку заяву написати 06.12.2022 року. Ввечері 05.12.2022 року він попросив дружину відвідати лікаря та взяти довідку про візит до лікарів 17.11.2022 року та 18.11.2022 року. Відгул за його день народження не надали , мотивуючи службовою необхідністю перебування на робочому місці. І в цей же день відбулося засідання профспілкового комітету на якому вирішувалось питання щодо надання згоди на звільнення. Його доводи щодо законодавчо встановленого строку для надання пояснень та доказів поважності причин відсутності на робочому місці до уваги не були взяті та надано згоду на звільнення з роботи за прогул. В той же день йому вручили наказ № 371/п/тз від 06.12.2022 року про звільнення за прогул.
Звільнення з роботи вважає незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем було порушено законодавство про працю, не було взято до уваги його доводи щодо поважності причин відсутності на робочому місці, проведення перевірки відсутності на робочому місці не повноважною комісією (створеною без видання відповідного наказу) та на підставі документів, які вважає містять ознаки підробки.
Незаконним вільненням йому завдано моральну шкоду, розмір якої складає 10 000 грн.
24 лютого 2023 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якоговідповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Зазначив, що позивач був прийнятий на посаду інженера Черкаського ЦОС ТОВ "Черкасиенергозбут"з 12 жовнтя 2022 року з випробувальним строком на три місяці. З часу прийняття на роботу по момент звільнення-06.12.2022 року (менше двох місяців) позивач неодноразово звертався до директора товариства та начальника Центру обслуговування споживачів із заявами в яких просив бути відсутнім на робочому місці у зв"язку із сімейними обставинами(заяви від 26.10.2022 року, 03.11.2022 року, 14.11.2022 року), та такі заяви були задоволені. 17 листопада 2022 року було встановлено, що ОСОБА_2 з початку перерви для відпочинку і харчування близько 12 год. залишив своє робоче місце та протягом робочого дня з 12 год.48 хв. по 16 год. 14 хв та з 16 год.22 хв. по 17 год. бу відсутній на своєму робочому місці. При цьому, він не повідомляв ні директора Товариства, ні свого безпосереднього керівника, не повставив до відому і працівників відділу персоналу про те, що йому необхідно бути відсутнім на робочому місці у зв"язку з поганим станом здоров"я його дружини 17 листопада 2022 року Позивач був проінформований про порядок дій, які необхідно вчиняти у разі необхідності бути відсутнім на робочому місці- а саме-звернутися з письмовою заявою. Не дивлячись на це, 17 листопада 2022 ОСОБА_8 самовільно залишив своє робоче місце , нікого не повідомивши про свою відсутність, та не звернувшись із письмовою заявою. Про відсутність позивача на робочому місці працівниками ТОВ "Черкасиенергозбут" було складено відповідний акт. Роботодавцем вживались заходи щодо з"ясування причин відсутності ОСОБА_2 на роботі. Так, 17.11.2022 року начальник Черкаського ЦОС ТОВ" Черкасиенергозбут" Лук"яненко В.В. телефонував до ОСОБА_2 , який не відповідав на телефонні дзвінки; 22.11.2022 року та 29.11.2022 року комісія Товариства виїзджала за адресами місця проживання та місця реєстрації позивача, проте останнівй був відсутній. 22.11.2022 року ТОВ "Черкасиенергозбут" підготувало та надіслало на адресу ОСОБА_2 повідомлення про надання письмових пояснень. Оскільки позивач був відсутній на робочому місці більше трьох годин наказом № 371/п/тз від 06.12.2022 року його було звільнено за прогул без поважних причин ( був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня: з 12 год.48 хв. по 16 год. 14 хв. та з 16 год.22 хв. по 17 год) за пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за згодою профспілкової організації товариства.
Також звертали увагу суду, що позивач мав можливість надати документи на підтвердження поважності причин своєї відсутності на робочому місці, оскільки отримав повідомлення позивача про надання пояснень та підтверджуючих документів поважності причин відсутності на робочому місці ще 01 грудня2022 року, що підтверджується інформаціє з офіційного сайту ПАТ " Укрпошта", в той час як в приміщення товариства з"явився 05.12.2022 року , тобто вже будучи обізнаним про необхідність надання відповідних документів. 05.12.2022 р. ОСОБА_2 надав письмові пояснення в яких вказав, що причиною відсутності на робочому місці був поганий стан здоров"я його дружини та відмовився надавати будь-які докази, пояснивши, що до медичних закладів ні він, ні його дружина не звертались, швидку допомогу не викликали, про що складено акт № 4 від 05.12.2022 року. Також ОСОБА_2 у своїх власних письмових поясненнях від 05.12.2022 року також не вказав, що ним будуть надані згодом документи на підтвердження незадовільного стану здоров"я його дружини. Причини відсутності позивача на робочому місці відповідно до наказу № 370/п/тз від 06.12.2022 року були визнані неповажними. Про існування медичних довідок, на які посилається позивач у позові стало відомі відповідачу лише 14 лютого 2023 року після ознайомлення з матеріалами справи. Вказані довідки також не містять у собі інформації про те, що амбулаторне обстеження дружини позивача було викликано раптовим погіршенням самопочуттям останньої чи пов"язане із ризиком для її здоров"я, інша довідка містить інформацію щодо терміну вагітності дружини позивача. А тому, вважають доводи позивача безпідставними, оскільки на час відсутності на робочому місці позивача та на час надання пояснень зазначених довідок не існувало.
Просили суд критично віднестить до доводів позивача щодо підробки акту про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022 року, з яким було запропоновано ознайомитись позивачу та підписати його 05.12.2022 року та який він відмовився підписати. Комісією у складі в.о.начальника юридичного відділу Борисова Д.В., оператора комп"ютерного набору ІІ категорії ОСОБА_9 , заступника директора з маркетингу ОСОБА_7 було складено акт № 4 від 05.12.2022 року, яким встановлено, що комісія зачитала ОСОБА_2 зміст акту про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022 року, проте працівник відмовився підписуватись в акті від 17.11.2022 року. Враховуючи пояснення ОСОБА_2 про те, що він був відсутній на робочому місці у зв"язку із поганим станом здоров"я його дружини, комісією було запропоновано надати відповідні докази, на що останній відмовив комісії у наданні таких доказів та зазначив, що до будь-яких медичних закладів ні він, ні його дружина не звертались, швидку не викликали. Твердження, що вказаний акт складався лише з одного абзацу, та йому не пропонували надати докази поважності причин відсутності на робочому місці вважають надуманими, оскільки позивач самостійно прочитав акт перед його підписанням та підписав його. Аналогічні твердження викладв позивач ОСОБА_2 і у своїх поясненнях від 05.12.2022 року. Посилання на підробку акту є безпідставним та не підтверджене належними доказами.
За наведених обставин, вважають звільнення позивача проведено відповідно до вимог чинного законодавства про працю України та з дотриманням усіх гарантій працівника, просили суд відмовити у задоволенні позову .
Процесуальні дії суду .
Ухвалою від 31.01.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом ( повідомленням) сторін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Також пояснив суду, що ОСОБА_2 повідомив свого безпосереднього керівника ОСОБА_3 про необхідність залишити місце роботи 17.11.2022 року у зв"язку із різким погіршенням здоров"я дружини та необхідністю догляду за малолітньою дитиною. Проте, відповідачем навмисно знищено відеофіксацію цієї розмови. Також у позивача була можливість протягом 30 днів надати докази поважності причин відсутності на робочому місці, проте перевірка була проведена необ"єктивно, у зв"язку з чим, позивач не міг надати довідку яку взяла його дружина у лікаря. Також вважає, що акт № 4 від 05.12.2022 року про відмову надати підтверджуючі документи на обгрунтування поважності причин відсутності на робочому місці містить ознаки підробки, оскільки позивач ОСОБА_2 підписав його лише на одній сторінці. Крім того, пояснення у ОСОБА_2 відбирались в останній день перебування його на лікарняному, а тому є неправомірними. Склад комісії, яка проводила перевірку факту відсутності позивача на робочому місці не визначався відповідним наказом керівника товариства, а тому, вона не є правомочною. Звільнення позивача не є співмірним із порушенням, яке він допустив, оскільки він за короткий час своєї роботи на підприємстві не допускав порушень трудової дисципліни. Також не враховано, що він є батьком двох малолітніх дітей.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, з підстав, викладених у відзиві, звертала увагу суду, що позивач не ставив до відому адміністрацію про свою відсутність на робочому місці, хоча був обізнаний про порядок такого повідомлення, оскільки за час роботи близько двох місяців, неодноразово писав відповідні заяви, які керівництво задовольняло. Факт відсутності позивача 17.11.2022 року на робочому місці більше трьох годин встановлено та підтверджено відповідними доказами. Посилання представника позивача на підробку акту № 4 відповідно до якого позивач не може підтвердити поважність причин своєї відсутності на робочому місці з підстав відсутності підпису на першій його сторінці, є надуманими, оскільки повний текст даного акту був заслуханий позивачем, до цього він власноруч написав пояснення, в яких також вказав, що надати докази поважності причин не з"явлення на роботі він не може. Питання щодо звільнення позивача було предметом розгляду профспілкової організації, на засіданні якої був присутній позивач, і який також не повідомляв профспілковий орган, що має докази поважності причин відсутності на роботі. Представник позивача не вірно трактує порядок зберігання відеозаписів, які ведуться на території підприємства та у кабінетах, посилаючись на навмисну зміну інструкції з метою ненадання йому запису з кабінету ОСОБА_3 ,так як дотримані строки такого збереження, і на час надходження запиту адвоката, ці записи були знищені. При цьому, позивач, не звертався до адміністрації товариства надати йому такий запис після отримання 01.12.2022 року повідомлення про необхідність надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці 17.11.2022 року та відповідних доказів на їх підтвердження. Просила суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до наказу № 291/п/тз позивач ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю " Черкасиенергозбут" на посаду інженера Черкаського центру обслуговування споживачів, що підтверджується записом у трудовій книжці ( а.с. 9,10) .
Наказом № 371/п/тз від 06.12.2022 року ОСОБА_2 звільненого з роботи за прогул згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпУкраїни.
Підставами для видання вказаного наказу слугували : наказ № 370/п/тз від 06.12.2022 року "Про визнання причин відсутності на робочому місці ОСОБА_10 неповажною"; доповідна записка начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Владислава Лук"яненка; акт про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022 року; повідомлення про надання письмових пояснень № 3413-001/03-2022 від 22.11.2022 року; пояснення інженера Черкаського ценру обслуговування споживачів ОСОБА_10 від 05.12.2022 року; пояснювальна записка начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Владислава Лук"яненка від 05.12.2022 р.; доповідна записка заступника начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Оксани Андрейко від 05.12.2022 року; доповідна записка заступника начальника Черкаського центру обслуговування споживачів Світлани Соколенко від 05.12.2022 року; доповідна записка провідного юрисконсульта Черкаського центру обслуговування споживачів Наталії Ілєйко від 05.12.2022 року; доповідна записка начальника інформаційно-консультаційного центру Олександра Ранюка від 05.12.2022 року, пояснювальна записка менеджера з персоналу відділу персоналу Олесі Чверкалюк від 05.12.2022 року; Акт про відмову з ознайомленням з Актом про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022 року" № 4 від 05 грудня 2022 року; наказ про надання відпустки ОСОБА_11 № 101/в/тз від 17.11.2022 рроку; дані з системи контролю управління доступом щодо ОСОБА_10 за 17.11.2022 року з 08 год00хв по 17 год 00 хв. ; дані з системи відеонагляду ТОВ " Черкасиенергозбут" за 17.11.2022 року з 08 год.00 хв. по 17 год.00 хв. ; дані із системи відеонагляду ТОВ "Черкасиенергозбут" за 17.11.2022 року з 12 год. 00 хв. до 17 год. 15 хв.; відеозаписи із системи відеонагляду за 17.11.2022 року ; протокол засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації" Черкасиенергозбут"№ 56 від 06.12.2022 року.
Наказом № 176/п/тз від 11.05.2023 року внесено зміни до п.1 Наказу "Про звільнення за прогул ОСОБА_12 "від 06.12.2022 року № 371п/тз, викладено його в наступній редакції "Звільнити ОСОБА_2 , інженера Черкаського центру обслуговування споживачів, 06 грудня 2022 року за прогул без поважних причин 17 листопада 2022 року( був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 17.11.2022 року з 12 год.48 хв.по 16 год.14 хв. та з 16 год.22хв. по 17 год 00 хв) за пунктом 4 частини 1статті 40 КЗпП України, за згодо профспілкового комітету первинної профспілкової організації ТОВ" Черкаисенергозбут"(протокол № 56 від 06.12.2022 року) .
Позивач вважає своє звільнення незаконним, у зв"язку з чим просить суд поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.
Мотиви суду та застосовані норми права.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до ст. 141 КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.
Згідно зістаттею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.
Відповідно до статті 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.
Відповідно до п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ " Черкасиенергозбут" встановлено початок робочого дня -08:00 год, перерва для відпочинку і харчування -12:00 до 12: 48 год., кінець робочого дня з понеділка по четвер 17:00 год.
Як слідує із наказу про звільнення позивача , він був відсутній на своєму робочому місці 17 листопада 2022 року з 12 год. 48 хв. по 16 год. 14 хв. та з 16 год.22хв. по 17 год 00 хв.
Позивач не заперечує факт відсутності на робочому місці, проте зазначає, що така відсутність була пов"язана із сімейними обставинами, йому зателефонувала дружина та повідомила про необхідність терміново з"явитися до лікаря через раптове погіршенням стану здоров"я.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, та встановлено в судовому засіданні, 17.11.2022 року позивач перебуваючи на робочому місці написав заяву про надання йому 18.11.2022 року, тобто на наступний день відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами. Після чого залишив своє робоче місце.
Відповідно до наказу № 101/в/тз про надання відпустки ОСОБА_2 від 17.11.2022 року позивачу була надана відпустка без збереження заробітної плати на 01 календарний день на 18 листопада 2022 року.
Із пояснень свідка ОСОБА_13 вбачається, що вона маючи намір ознайомити ОСОБА_2 із наказом про надання відпустки без збереження заробіної плати на 18.11.2022 року після обідньої перви 17.11.2022 року зателефонувала у його кабінет, повідомити про необхідність з"явитись у відділ персоналу. Проте, його на робочому місці не було. Вона також заходила у Центр обслуговування споживачів- робоче місце ОСОБА_2 , його там теж не було. Про вказане вона повідомила начальника відділу персоналу ОСОБА_4 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що дійсно 17.11.2022 року позивач ОСОБА_2 вранці заходив до нього в кабінет та просив надати йому відпустку на один день за власний рахунок у зв"язку із сімейними обставинами. Про свою відсутність на робочому місці в цей день, тобто 17.11.2022 року не говорив та не ставив його до відому, що буде відсутній. За час роботи на підприємстві-біля двох місяців ОСОБА_2 неодноразово звертався із заявами про надання йому відпустки за власний рахунок із різних обставин. Він так заяви візував, і дні відпустки надавались. Встановивши відсутність позивача на роботі, 17.11.2022 року він йому телефонував, проте останній не відповідав на вказані виклики. Він підготував доповідну записку на ім"я директора товариства про відсутність працівника на робочому місці.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що йому відомо про відсутність 17.11.2022 року позивача ОСОБА_2 на робочому місці. 22.11.2022 року він виконував обов"язки начальника юридичного відділу ТОВ " Черкасиенергозбут" та у складі комісії виїзджав за місцем реєстрації і фактичним місцем проживання позивача з метою відібрання пояснень щодо відсутності на робочому місці. На той час ОСОБА_2 перебував на лікарняному. Позивач був відсутній як за місцем реєстрації, так і за місцем свого проживання. 05.12.2022 року ОСОБА_2 з"явився на роботу та написав пояснення. Також членами комісії було складено акт про ненадання вказаним працівником через іх відсутність доказів на підтвердження поважності причин відсутності на робочом місці 17.11.2022 року. ОСОБА_2 повідомив комісію, що надати такі докази не може. Всі акти, які складались в ході перевірки заповнював він, ОСОБА_2 заперечень проти них не надав. Форма таких актів не передбачена ніякими нормативними актами, а тому вони складались на звичайних бланках. 06.12.2022 року ОСОБА_2 відмовлявся надати пояснення , у зв"язку з чим складено акт про відмову від надання письмових доказів поважності причин відсутності на робочому місці.
Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що 17.11.2022 року ОСОБА_2 з"явився у відділ персоналу та попросив дати йому бланк заяви на відпустку 1 день). У заяві він написав надати йому 1 день відпустки без збереження заробітної плати на 18.11.2022 року. Після виготовлення наказу про відпустку працівник відділу персоналу ОСОБА_15 зателефонувала у відділ, в якому працював ОСОБА_2 , щоб той прийшов та ознайомився з наказом, проте ОСОБА_2 не з"явився. Вона також заходила в його кабінет після 13 год., його не було на робочому місці. В подальшому вона зателефонувала його матері, яка є працівником підприємства, вона підійшла до неї та у її присутності зателефонувала до ОСОБА_2 .. Після телефонної розмови мати позивача повідомила їй про ситуацію через яку її син не з"явився на робоче місце. Приблизно після16 год. ОСОБА_2 прибув на роботу. Чи був він до кінця робочого часу їй невідомо. 21 листопада 2022 надійшла інформація про перебування ОСОБА_2 на лікарняному (електронний лікарняний). Вона разом з іншими членами комісії товариства виїзджала за місцем проживання ОСОБА_2 22.11.2022 року з метою відібрання пояснень про прчини відсутності на робочому місці 17.11.2022 року. Вдома ОСОБА_2 не було. 05.12.2022 року ОСОБА_2 вийшов на роботу, але вона звернула увагу, що в цей день у нього ще відкритий лікарняний лист, і що він вийшов на роботу помилково. ОСОБА_2 також написав в цей день заяву про надання йому відгулу 06 грудня 2022 року у зв"язку з його днем народження.
Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати оботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.
Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України.
У відповідності до роз`яснень викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4ст.40 КЗпП , суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Суд зазначає, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.
В той же час, під час розгляду справи судом встановлено, що дії позивача носили суб`єктивний та залежний від його волі характер.
Так під час розгляду справи встановлено , що позивач ОСОБА_2 не повідомив ні свого безпосереднього керівника ОСОБА_3 про відсутність на робочому місці 17.11.2022 року, ні інших посадових осіб товариства, тобто залишив своє робоче місце самовільно.
Суд відхиляє доводи представника позивача адвоката Гарбазей Д.О. про те, що ОСОБА_2 повідомив безпосереднього керівника - начальника Черкаського центру обслуговування споживачів ТОВ "Черкасиенергозбут" Лук"яненка В.В. про необхідність бути відсутнім на робочому місці через сімейні обставини 17.11.2022 року, оскільки будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що ОСОБА_2 в цей день звертався до нього із проханням погодити заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати на наступний день 18.11.2022 року.
Посилання представника позивача на те, що підтвердженням даної обставини мали бути лише записи з системи відеоспостереження з кабінету начальника Черкаського ЦОС Лук"яненка В.В.,які на його думку безпідставно були видалені з відповідних носіїв інформації відеореєстраторів у зв"язку із спливом гарантованого терміну зберігання, не грунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і такими засобами як показаннями свідків.
Більше того, в судовому засіданні встановлено та не спростовано представником позивача і ту обставину, що ОСОБА_2 був обізнаний із порядком повідомлення про необхідність бути відсутнім на робочому місці шляхом написання відповідних заяв, про що свідчать його заяви ( а.с. 144,145,146). Проте, заяву роботодавцю про відсутність на робочому місці 17.11.2022 року позивач не подавав.
В контексті предмету доказування у даній справі суд не бере до уваги і доводи представника позивача щодо проведення перевірки відсутності на робочому місці ОСОБА_2 неповноважною комісією, склад якої не затверджувався відповідним наказом керівника товариства, оскільки жодним нормативно-правовим актом видання такого наказу не передбачено.
З аналогічних мотивів, суд вважає надуманими і твердження представника позивача щодо підробки акту № 4 від 05.12.2022 року ( а.с.19) відповідно до змісту якого комісією у складі в.о. начальника юридичного відділу Борисова Д.В., оператора комп"ютерного набору ІІ категорії ОСОБА_9 , заступника директора з маркетингу ОСОБА_7 було зачитано ОСОБА_2 зміст акту про відсутність працівника на робочому місці від 17.11.2022 року, в якому він відмовився підписуватись. З урахуванням пояснень ОСОБА_2 про те, що він був відсутній на робочому місці 17.11.2022 року у зв"язку із поганим станом здоров"я дружини, комісією було запропоновано надати докази, які б підтверджували вказану обстаину. Проте, ОСОБА_2 відмовився подавати будь-які докази та одночасно зауважив, що до будь-яких медичних закаладів він та його дружина не звертались , швидку не викликали, та відповідно відсутні свідки, а тому такі докази не можуть бути подані через їх відсутність. Акт підписаний членами комісії та самим ОСОБА_2 на його зворотній стороні.
Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження пояснень щодо підробки зазначеного акту суду не надано.
Що стосується доводів представника позивача про неспівмірність обраного дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_2 суд вказує на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно положень ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 05.12.2022 року (а.с. 17) 17.11.2022 року він був відустній на робочому місці, про що повідомив свого керіника, причиною відсутності був поганий стан здоров"я його дружини.
Зі змісту наказу № 370п/тз від 06.12.2022 року "Про визнання причини відсутності на робочому місці ОСОБА_10 неповажною, 05.12.2022 року отримав повідомлення, в якому вказано про необхідність надання пояснень про причину відсутності на робочому місці з наданням підтверджуючих документів. Свою відсутність на роботі він пояснювава поганим станом здоров"я дружини, але підтверджуючих документів або іншої інформації щодо стану здоров"я дружини та безпосереднього керівни ка не надав. У зв"язку з чим, йому було роз"яснено, що такими документами можуть бути як медичні документи , фото-відео підтвердження . Але він відмовився їх надавати через відсутність та одночасно зазначив, що до будь-яких медичних закладів ні він, ні його дружина не звертались, швидку не викликали, свідки даної події відсутні.
Крім того, позивач отримав 01.12.2022 року засобами поштового зв"язку повідомлення роботодавця про необхідність надання пояснень та підтверджуючих документів про причини відсутності на робочому місці 17.11.2022 року з 12 год. 45 хв. по 16 год. 14 хв. та з 16 год. 22 хв. до 17 год. Тобто, був обізнаний про необхідність надання як пояснень так і підтверджуючих документів ще 01 грудня 2022 року.
А тому, суд відхиляє доводи представника позивача як на поважність причин відсутності на робочому місці ОСОБА_2 наявність довідки лікувального закладу про перебування дружини позивача на прийомі у лікаря 17 листопада 2022 року з 12год 30хв. до 14 год.30 хв., що датована 06.12.2022 року, у звязку з тим, що така довідка позивачем не була надана одночасно з наданням пояснень, а сам позивач особисто заявляв, що в цей день до лікаря не звертались ні позивач, ні його дружина.
Відповідно положень ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті40і пунктами 2 і 3 статті41 цьогоКодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
За положеннямист. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).
Позивач являється членом профспілки. Відповідачем було подано на адресу профспілкової організації ТОВ" Черкасиенергозбут" подання щодо надання згоди на звільнення позивача ОСОБА_2 за п. 4 ст. 40 Кзпп України.
06 грудня 2022 року на засіданні профкому первинної профспілкової організації ТОВ " Черкасиенергозбут" було прийнято рішення про надання згоди на звільнення позивача ОСОБА_2 за п. 4 ст. 40 Кзпп України.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що процедура надання згоди на звільнення позивача профспілкою була дотримана відповідно до вимогст. 43 Кзпп України.
Згідно до положеньст. 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Так, згідно ч. 3ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
В судовому засіданні встановлено, що позивач за період роботи у відповідача з 11.10.2022 року по дату звільнення 06.12.2022 року неодноразово звертався із заявами про відсутність на роботі з різних причин, у зв"язку з чим доводи представника позивача про неврахування попередньої роботи ОСОБА_2 при розгляді питання про його звільнення не відповідають дійсним обставинам справи. Ступінь тяжкості вчиненого проступку- самовільне залишення робочого місця за наявності обов"язку повідомити про це роботодавця, на думку суду також був врахований роботодавцем при обранні виду стягнення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що при звільненні позивача дотримано положення статей 147,148,149 КЗпП України, та не порушено вимоги статей 43,252 КЗпП України щодо отримання попередньої згоди профспілкових органів.
У зв`язку з викладеним суд вважає, що доводи позивача щодо неправомірності дій ТОВ " Черкасиенергозбут" при його звільненні не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.
Суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки, у відповідності до ст.235 КЗпП України та п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року(з наступними змінами), стягнення середньомісячного заробітку можливе лише коли звільнення буде визнано незаконним, а таких обставин в судовому засіданні не встановлено.
Оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень прав позивача при його звільненні, не підлягає до задоволення і його вимога щодо відшкодування моральної шкоди.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У відповідності до ст. ст. 21, 30, 40, 49, 57, 139, 141, 142, 147, 149, 252 КЗпП України, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду . Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлено 06 липня 2023 року.

Учасники справи :

Позивач- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю " Черкасиенергозбут" , , 18029 м. Черкаси, вул. Благовісна, 166

Головуючий :