Постанова

Іменем України

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 463/12950/21

провадження № 61-403 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача -адвокат Лавринів Марія Ярославівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.

від 05 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_2 1/2 його вартості відповідно до висновку про оцінку майна у розмірі 111 960,00 грн, так як даний автомобіль був відчужений без її згоди.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано автомобіль марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , спільним майном подружжя

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , набутим за час шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини автомобіля марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 ,

у розмірі 111 960,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у цій справі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 400,00 грн.

Ухвалою Личаківського районного судум. Львовавід 16 вересня 2022 року

у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Лавринів М. Я., відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2022 року скасовано.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2022 року та ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2022 року скасовано.

Постановлено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля задоволено частково.

Визнано автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , спільним майном подружжя

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , набутим за час шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини автомобіля марки «TOYOTA AVENSIS»,

сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 ,

у розмірі 42 212,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 422 грн судового збору за подання позовної заяви та 5 051,80 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 046,27 грн судового збору за подання апеляційної скарги, 2 990,40 грн витрат на оплату експертизи

та 4 984,00 грн витрат на правову допомогу.

Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 05 грудня

2022 рокуу задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката

Лавринів М. Я., про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Додаткова постанова мотивована тим, що відповідач не зазначив попереднього розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідачем не було повідомлено позивача про розрахунок судових витрат, а також не направлення на його адресу документів на підтвердження відповідних вимог, що позбавило позивача можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК.

Також суд послався на відповідну судову практику Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати додаткову постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким його заяву про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 463/12950/21

з Личаківського районного суду м. Львова та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

20 лютого 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що додаткова постанова суду апеляційної інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що висновок суду апеляційної інстанції щодо неподання попереднього розрахунку судових витрат, неповідомлення позивача про розрахунок судових витрат і ненаправлення відповідних документів іншій стороні є помилковим, так як розрахунок судових витрат ним було зазначено і надано вапеляційній скарзі, а усі документи (апеляційну скаргу, розрахунок судових витрат, акти виконаних робіт, угоди про надання правничої допомоги) у визначений законом спосіб скеровувалися іншій стороні, зокрема шляхом скерування засобами поштового зв`язку з долученням оригіналів поштових квитанцій, однак сторона позивача в особі представника позивача - адвоката

Угриновської Ю. В., яка була присутньою у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції при розгляді даної справи, не заперечила розмір заявлених стороною апелянта судових витрат, вказаних у розрахунку, а також не подавала клопотань про необхідність додаткового ознайомлення із матеріалами справи, чи надання додаткового часу для подання відзиву або клопотання про зменшення розміру таких судових витрат.

Також посилається на відповідну судову практику Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу від учасника справи не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в

статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення

(пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.

Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина третя

статті 182 ЦПК України).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд апеляційної інстанції встановив, що до заяви представник ОСОБА_2 - адвокат Лавринів М. Я., не додано доказів направлення (надання) іншому учаснику справи (позивачу) копії заяви про ухвалення додаткового рішення разом із додатками, доданими до неї та, як наслідок, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення у справі.

Верховний Суд врахував, що у справі, яка переглядається, відповідач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додав додатки - докази понесення витрат на правничу допомогу, які є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому до такої заяви підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 183 ЦПК України щодо подання заяв.

Тож, відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Лавринів М. Я., про ухвалення додаткового судового рішення, апеляційний суд не врахував, що докази понесення витрат на правничу допомогу є додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, а тому під час вирішення питання про прийняття до розгляду такої заяви суд мав керуватися правилами статті 183 ЦПК України, зокрема і застосовувати наслідки недотримання таких правил як неподання доказів направлення копії заяви разом із додатками іншим учасникам справи - повернення заяви без розгляду, що відповідає правилу частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна практика вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали докази надіслання (ненадання) іншим учасникам такої заяви з доданими до неї додатками, сформована Верховним Судом

і в ухвалах від 25 лютого 2021 року у справі № 906/977/19, від 01 вересня

2022 року у справі № 759/13013/14-ц (провадження № 61-14029 св 21),

від 16 січня 2023 року у справі № 640/23065/14 (провадження

№ 61-1456 ск 21), від 02 лютого 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22), від 27 березня 2023 року у справі

№ 756/820/20 (провадження № 61-8952 св 22) на стадії касаційного розгляду справи.

Також вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 626/133/21, (провадження № 61-11044 св 22).

Наведеного апеляційний суд не врахував, зробив передчасні висновки про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі, не дотримавшись процесуального порядку вирішення такої заяви.

Указане має важливе юридичне значення, оскільки невчинення учасником справи зазначених вище процесуальних дій не перешкоджає йому повторно звернутися до суду із такою заявою, а відмова в задоволенні такої заяви, як учинив апеляційний суд, перешкоджає йому повторно звертатися до суду з тотожною заявою.

Крім того, апеляційний суд помилково зазначив про те, що відповідачем не подано попереднього розрахунку суми судових витрат, так як з матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі ОСОБА_2 (а. с. 11, т. 2) зазначав про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 тис грн.

У силу наведеного вище суд касаційної інстанції, виходячи із процесуальних повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, позбавлений можливості самостійно досліджувати нові обставини, вирішувати питання процесуального строку, перевіряти обґрунтованість розміру понесених стороною витрат на правничу допомогу, якщо цього не здійснив суд попередньої судової інстанції.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин додаткова постанова апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416

ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення

та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки Верховний Суд направляє справу на новий розгляд, не ухвалюючи судового рішення по суті спору.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець С. Ф. Хопта