1Справа № 335/193/22 2/335/231/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клюшник В.В.,

за участю представників позивача- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ярошенко О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що Концерн «МТМ» надавав та продовжує надавати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у належне ОСОБА_3 нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

За період з 01.07.2011 року по 31.10.2021 року за послугу із централізованого опалення та гарячого водопостачання у відповідача утворилась заборгованість у сумі 44 364,50 грн., у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 06.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

20.04.2022 року по справі ухвалено заочне рішення.

Ухвалою суду від 31.08.2022 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду.

14.11.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в частині стягнення заборгованості за період з 01.07.2011 року по 30.04.2018 року. Надано для долучення до матеріалів справи копію рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2020 року по справі №335/605/19 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 29.09.2020 року. Вищевказаним рішенням позов Концерну «Міські теплові мережі» залишено без задоволення. Заявлялись позовні вимоги на суму 24588,61 грн. за період з 01.07.2011 року по 30.04.2018 року. Вказана сума кореспондується з розрахунком суми позову, який додано до справи.

07.12.2022 року від представника позивача надійшли пояснення в яких зазначено, що на момент подачі позову Концерном «Міські теплові мережі» не було відомо про те, що приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є нежитловим приміщенням, а отже нарахування відбувалось відповідно до тарифів як на житлове приміщення. Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо укладання договору з позивачем щодо договору купівлі-продажу теплової енергії або договору з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води. А також, відповідно до п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 і зареєстровано у Міністерстві юстиції України від 09.12.2007 року № 1478/11758.

Представник відповідача в своїх поясненнях зазначає, що Наказ міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» № 4 від 22.11.2005 року, на який посилається позивач, у поясненнях втратив чинність 17.09.2019 року. Таким чином посилатися на нього в даному випадку взагалі неможливо, тим більше щодо періодів після втрати чинності. Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також позиції вищих судів, відповідно до яких «відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі не підлягають застосуванню, оскільки всі вищевказані висновки стосуються правовідносин, коли послуга надається». У нашому випадку послуга не надається і це підтверджено документами, в першу чергу позивача та судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Ярошенко О.О. проти позову заперечив, просив закрити провадження в частині позовних вимог, а саме: за період з 01.07.2011 року до 30.04.2018 року в сумі 24588,61 грн., в іншій частині позову відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Згідно зі статутом Концерну «МТМ», основною метою його діяльності є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення відповідача, який користувався ним на той час, за який нарахована заборгованість.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

За умовами ст. 68 ЖК України та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача такі послуги оплачувати.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону).

Отже, Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи.

Відповідно до витягу з реєстру про державну реєстрацію прав, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлове приміщення № 1 за адресою: АДРЕСА_3 було зареєстроване 11.11.2015 року за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 11.11.2015 року. Як зазначено в цьому ж витягу, 04.01.2007 року право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_5 .

Рішенням Запорізької міської ради від 23.04.2009 р. № 142/3 квартиру АДРЕСА_4 переведено у нежитлове приміщення.

Згідно з розрахунком заборгованості Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.07.2011 року по 31.10.2021 року, відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 44364,50 грн., що надавались в приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно позовної заяви та розрахунку суми боргу наданого позивачем, предметом позову є стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2011 року по 31.10.2021 року в розмірі 44364,50 грн.

Проте, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2020 року, яке набрало законної сили, позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення (справа № 335/605/19).

Як вбачається із матеріалів справи № 335/605/19, зокрема розрахунку суми позову встановлено, що предметом позову було стягнення заборгованості за теплову енергію в гарячій воді за період з 01.07.2011 року по 30.04.2018 рік в сумі 24588,61 гривень, що надавались в не житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана сума заборгованості кореспондується з розрахунком суми позову, який додано до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом із тим, незважаючи на наявність судового рішення ухваленого між тими ж сторонами, з того самого приводу Концерн «МТМ» повторно звернувся до суду із позовом в якому змінив предмет позову, додавши до тих вимог, котрі судом вже було залишено без задоволення, період стягнення заборгованості з 30.08.2018 року по 31.10.2021 рік, і повторно просить суд також і про стягнення заборгованості, у задоволенні якої вже було відмовлено судом.

З огляду на ті обставини, що існує рішення суду, яке набрало законної сили щодо вимог позивача про стягнення боргу з відповідача за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2011 року по 30.04.2018 рік, у розмірі 24588,21 грн., проте при зверненні до суду відсутня тотожність предметів позову, що виключає можливість закриття провадження з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, нових доказів в обґрунтування вимог за цей період суду не надано, суд з урахуванням приписів ст. 82 ЦПК України дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2011 року по 30.04.2018 року у розмірі 24588,61 грн. за наявності судового рішення про залишення позовних вимог без задоволення, слід відмовити.

Стосовно позовних вимог за період з 30.04.2018 року по 31.10.2021 року, необхідно зазначити наступне.

Як зазначив позивач у позовній заяві, система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась боржнику в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично позивач вважає, що відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають.

Проте, вказані доводи позивача спростовуються Технічними умовами на реконструкцію, технічне переоснащення систем теплопостачання магазину непродовольчих товарів по АДРЕСА_1 , відповідно до яких виконати проект та роботи по установці гребінки після елеватора житлового будинку, переключити від проектованої гребінки існуючу врізку відокремленої системи опалення (п.9.1.1.).

Пунктом 9.1.2. Умов передбачено відокремлення внутрішньої системи опалення проектуємого магазину непродовольчих товарів. Врізку системи опалення виконати від проектуючої гребінки розрахунковими діаметрами трубопроводів з установкою запірної арматури. Трубопроводи заізолювати пінополіуретановим покриттям.

Відповідно до акту від 21.12.2011 року, у приміщенні ведеться реконструкція під магазин непродовольчих товарів, система опалення відокремлена від системи опалення житлового будинку по АДРЕСА_1 . На введені встановлено тепловий лічильник Ультрахит. Ввідні засувки перекриті та опломбовані на подачі. На ГВС установлено водомір, засувка на ГВС перекрита та опломбована».

Представник позивача стверджує про «відключення» об`єкту ОСОБА_3 від мережі теплопостачання, а точніше - про недотримання порядку такого відключення. Разом з тим проектна документація, яка долучена до матеріалів справи, свідчить про те, що проект не передбачає а ні «відключення», а ні «від`єднання» опалювальної системи магазину від загальної тепломережі. Проект передбачає «відокремлення» (п. 9.1.2) встановлення індивідуального приладу обліку тепла (п. 9.6), що має дати можливість сплачувати виключно за фактично використане тепло.

В акті від 26.12.2011 року зазначено, що система опалення відокремлена від системи опалення житлового будинку, засувки перекриті і опломбовані, домові стояки пропущені транзитом і заізольовані.

Таким чином, враховуючи те, що прилад обліку був опломбований в 2011 році представниками Концерну МТМ, цілісність пломб не порушена, доведеним є той факт, що ОСОБА_3 тепловою енергією не користувалася.

У зв`язку з тим, що подача теплоносія до нежитлового приміщення № 1 за адресою: АДРЕСА_3 не здійснюється, а відповідач не є споживачем послуг Концерну «МТМ», то нарахування заборгованості за надані послуги за опалення та гарячого водопостачання є безпідставними.

Враховуючи вище зазначене, в задоволенні позовних вимог за період з 30.04.2018 року по 31.10.2021 року необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,82, 89, 141, 255, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 09.03.2023 року.

Суддя В.О. Макаров