Справа № 944/5325/21
Провадження №2/944/234/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,

встановив:

28.09.2021 ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкод у здійсненні володіння та користування огорожею, яка входить до складу житлового будинку по АДРЕСА_1 та позначена літерою «7» на Схематичному плані земельної ділянки, а саме не перешкоджати проведенню робіт з ремонту огорожі.

Позов мотивує тим, що вона є власник житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству у житловому будинку по АДРЕСА_2 проживають відповідачі. Між їхніми домогосподарствами встановлена огорожа, яка входить до складу її житлового будинку та позначена літерою «7» на Схематичному плані земельної ділянки. В квітні 2021 року вона вирішила замінити належну їй на праві права власності огорожу між її домоволодінням та домоволодінням відповідачів. Однак відповідачі не дали їй цього зробити, мотивуючи тим, що вона має будувати нову огорожу зі сторони своєї земельної ділянки. Протягом майже пів року вона намагалась переконати відповідачів, що огорожа є її власністю і вона має право відремонтувати або замінити стару огорожу. 06.08.2021 її мама ОСОБА_6 звернулась до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області зі скаргою на сусідів щодо перешкоджання в реконструкції огорожі і за результатами її звернення листом від 11.08.2021 № 8167/01/67 було повідомлено, що в діях сусідів відсутні ознаки кримінального злочину та рекомендовано вирішити цивільно-правовий спір в судовому порядку. Так як переговори з сусідами не дали результату, 23.09.2021 вона відновила роботи по заміні огорожі. Однак відповідачі і надалі перешкодили будівельним роботам (нищили опалубку, відривали нитки рівня тощо). Отже, відповідні протиправні дії з боку відповідачів створюють їй перешкоди для володіння та користування належною їй на праві власності огорожею.

Ухвалою від 30.09.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.10.2021 представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Кравчук П.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування заперечень проти позову вказав, що ОСОБА_3 належить на праві власності нерухоме майно, отримане на підставі свідоцтва про право на спадщину № 385 від 14.05.2021. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу належить житловий будинок загальною площею 40,8 кв. м, житлова площа 18,1 кв. м, складається з однієї житлової кімнати та кухні. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: сарай - Б.В; погріб - Г; огорожа - 1; хвіртка - 2,3; криниця - І; замощення - II. Дане майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Із земельною ділянкою, яка використовується під будинковолодінням відповідача, межує ділянка під будинковолодінням, що належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 445 від 06.06.2013 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві власності належить житловий будинок загальною площею 56,9 кв. м, житлова площа якого складає 38,3 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На межі двох ділянок знаходиться огорожа, яка належить ОСОБА_3 . В технічному паспорті на схемі розташування будівель та споруд вона позначена під номером 1 зі сторони «землі ОСОБА_7 » (на даний момент ОСОБА_5 ). На відміну від відповідача за позивачем не зареєстровано право власності на огорожу. Таким чином, реєстрація саме за відповідачем права власності на спірну огорожу унеможливлює судовий захист начебто порушеного права позивача на користування нею.

04.11.2021 представник позивача ОСОБА_5 адвокат Поставитюк В.В. подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає таке.

Представник відповідача у відзиві, посилаючись на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стверджує, що спірна огорожа є власністю ОСОБА_3 . При цьому, зазначає, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці належить лише житловий будинок загальною площею 56,9 кв. м та що на відміну в ОСОБА_3 , за нею не зареєстровано право власності на огорожу. Однак спірну огорожу збудував дід позивачки, ОСОБА_8 в 1980 році. Спірна огорожа належала дідов, що підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 19.09.1988. 06.03.2002 дід позивачки заповів їй житловий будинок А-1, Літня кухні гараж - В, погріб, сарай - Д, Е, хвіртка - № 1, № 3, № 4, № 6, ворота - № 2, № 5, огорожа колодязь - І. 06.03.2013 позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщин за заповітом, в якому у складі спадщини, на яку видано це свідоцтво, є огорожа літ. 7. В цей день нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області було зареєстровано право власності ОСОБА_5 на успадковане після смерті діда майно. Однак цим нотаріусом, з невідомих причин, у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно «Опис об`єкта» не були занесені не тільки спірна огорожа - 7, а й Літня кухня - Б, гараж - В, погріб, сарай -Д,Е, хвіртка - № 1, № 3, № 4, № 6, ворота - № 2, №5 та колодязь - І. Однак 28.10.2021 зазначені вище помилки нотаріус виправив. Отже, згідно із зазначеним витягом позивачці на праві власності належить, в тому числі, огорожа - 7. У Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 від 16.04.2013, на Схематичному плані земельної ділянки та експлікації до неї зазначено огорожу 7, утому числі, зазначено відрізок спірної огорожі з ОСОБА_3 . Виходячи з наведеного, позивачка є власником успадкованої після смерті майні спірної огорожі 7, зазначеної у Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 16.04.2013, а саме на Схематичному плані земельної ділянки та експлікації до неї. У поданому представником відповідача Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленому 23.04.2021, тобто після виникнення спору, а саме у Схемі розташування будівель та споруд, взагалі не вказано площі цієї огорожі. Крім того, у технічному паспорті, виготовленому 23.04.2021, зазначено землі гр. ОСОБА_7 , коли з 06.06.2013 позивачка володіє вказаною земельною ділянкою. Це дає підстави стверджувати, що технічна інвентаризація проведена не якісно і до будинковолодіння відповідача ОСОБА_3 помилково включена огорожа, яка з 2013 року належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Ухвалою суду від 24.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

12.09.2022 представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Кравчук П.І, подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначає таке.

Після подання відзиву на позовну заяву, ОСОБА_5 зареєструвала своє право власності на спірну огорожу. Відтак, виникла ситуація при якій право власності на один і той же об`єкт зареєстровано за двома сторонами. При цьому, раніше по часу реєстрації мала місце за відповідачем. Не зважаючи на такі обставини, позивач вимагає усунення їй перешкод в користуванні цією огорожею. Умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою, у позові має чітко та конкретно визначатись дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця). Зауважує, що в даному випадку судовий розгляд звівся до доказування однієї обставини: ким було збудовано спірну огорожу і кому вона насправді належить. Отже, при розгляді даного негаторного позову виник спір про право власності. Це є наслідком реєстрації за ОСОБА_5 права власності на спірну огорожу вже в процесі судового розгляду. При цьому, зазначає, що в даній ситуації не йдеться про право спільної власності позивачки і відповідачки на одну й ту ж огорожу. Факт перебування спірної огорожі одночасно у власності, є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 надала пояснення, аналогічні наведеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що у 1973 році, дід позивачки ОСОБА_8 збудував належний на даний час ОСОБА_5 житловий будинок. Також дід позивачки збудував господарські будівлі та споруди, в тому числі і огорожу між будинком 100 і АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується, серед іншого, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. 19.10.1989 рішенням сільської ради оформлено право власності на даний будинок за ОСОБА_8 . Перед тим 19.09.1989 було проведено технічну інвентаризацію даного будинковолодіння, в якій відображено огорожу. Позивач успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 . Частина огорожі, позначена під № 7 між домогосподарствами АДРЕСА_4 , належить до будинку позивачки. В квітні 2021 року позивач хотіла замінити огорожу, однак відповідачі створювали перешкоди. Після подання ОСОБА_5 позовної заяви, відповідач ОСОБА_3 виготовила технічний паспорт і зареєструвала право власності на будинок, до якого увійшла огорожа під № 1, нібито між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . 29.10.2022 він звернувся із запитом до БТІ з вимогою надати інформацію кому саме належить огорожа, однак відповіді не було надано. Право власності на огорожу було зареєстровано за дідом позивачки і інвентаризація була проведена раніше, включати її до будинку АДРЕСА_2 є помилково. Також відповідачі не оскаржували правовстановлюючих документів позивачки на будинок. Крім того, на абрисі є помітка «з/с», що слід розуміти як «огорожа сусіда» (виховуючи, що в той час документація часто складалась російською мовою, в оригіналі «забор соседа»). При цьому, демонтаж сітки позивачем здійснено в березні 2021 року, коли за відповідачем не було зареєстровано право власності на огорожу. Як щоб між сторонами виник конфлікт з приводу демонтажу огорожі, сітку ніхто б не знімав. Огорожу демонтували в березні чи в квітні 2021 року. Син відповідача допомагав робити демонтаж сітки, фундаменту та металевих стовбців.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила як безпідставний та необґрунтований, підтримала пояснення, викладені у відзиві на позов та додатковому письмовому поясненні представника. Додатково зазначила, що спірна огорожа на праві приватної власності належить їй. Будинок вона збудувала з чоловіком, приблизно у 1980 році. Для огорожі купили стовбці і сітку. Доказів придбання сітки не має, оскільки пройшло багато часу. Огорожу з боку села, вул. Шевченка та з траси переробляли у 1995 році. Не пам`ятає, чи міняли на нову сітку.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Кравчук П.І. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях.

Додатково зазначив, що спір в даній справі стосується усунення перешкод щодо користування майном. Право на об`єкти нерухомого майна та їх складові виникає з моменту державної реєстрації. ОСОБА_3 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 , в тому числі на огорожу, позначену під № 1. Така огорожа чітко на межі з будинком ОСОБА_8 (на даний час ОСОБА_5 ). Державна реєстрація будинковолодіння за ОСОБА_3 була проведена у 2021 році. Лише після подання ними відзиву на позовну заяву, позивач зареєструвала за собою право власності на спірну огорожу. На абрисі під № 7 позначена огорожа з лівого боку, від будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 . З правого боку позначки № 7 немає, а є позначка «з/с», яка є також з боку школи. Позивач визнала той факт, що металеві труби огорожі має одну групу і є однакові зі всіх боків домогосподарства. Фактично на підставу позовних вимог, позивач посилається на технічний паспорт, однак даний документ не є правовстановлюючим документом на спірну огорожу, а лише фіксує фактичний стан.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечила як безпідставний та необґрунтований. Пояснила, що з самого народження, а саме 1969 року, проживає в житловому будинку АДРЕСА_2 з татом будувала огорожу приблизно 1980-1982 роках. В абрисі під № 7 з боку Жаплиснкього, з боку Раги № 7 не відносилось. В ході реконструкції сітку з боку вул. Шевченка зняли і перенесли до траси, а з АДРЕСА_1 встановили нову сітку та залили залізні стовпці бетоном. Дану реконструкцію проводили у зв`язку із підтопленням, попередньо завізши 20 машин землі, а потім встановили нову огорожу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є сусідкою сторін та проживає через дорогу по АДРЕСА_3 , в цьому селі проживає з часу одруження у 1980 році. Часто приходила в гості до мами позивачки, їх чоловіки дружили. Бачила як у 1982 році спірну огорожу будували сім`я ОСОБА_7 дід ОСОБА_10 , його сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме ставили стовбці, заливали фундамент бетоном та натягували сітку. Будівництво огорожі тривало на протязі приблизно одного місяця. Сім`я ОСОБА_13 збудували огорожу від дороги близько 15 років тому, коли їх затопило, а саме встановили сітку з фундаментом, до того була сітка без фундаменту, огорожу між сторонами тоді не переробляли. Яка саме огорожа була до того не пам`ятає, точно була, можливо дерев`яна. Також не пам`ятає, що був якийсь конфлікт з приводу будівництва огорожі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що раніше був сусідом сторін, на даний час проживає в м. Яворові. В Наконечному Першому жив з народження до 1989 року, по вул. Шевченка, через шість будинків від сторін. Позивачка є його похресницею, з відповідачем він перебуває в нормальних стосунках. Пам`ятає, що саме сім`я ОСОБА_7 будувала огорожу в 1982 році. В самому будівництві огорожі він не допомагав, але бачив як будували огорожу, на дворі була осінь і було холодно. Батько позивачки ОСОБА_11 попросив його допомогти привезти матеріали для огорожі, вони разом їздили в м. Яворів, придбали і привезли металеві труби та цемент, сітку купували без нього. Скільки труб купили не пам`ятає. Дроф`яки будували огорожу з боку будинку сім`ї ОСОБА_15 та з АДРЕСА_1 . Через будівництво огорожі конфліктів не пам`ятає, однак знає, що між цими сім`ями був постійний давній конфлікт. Не знає чи після цього огорожу замінювали. Огорожа з боку будинку сім`ї ОСОБА_16 була збудована у 1972 році.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що в с. Наконечне Перше вона проживала з 1941 року до 1967 року, до закінчення інституту. Після того приїжджала до батьків не менше ніж 1-2 рази на рік. Мама померла у 1981 році, батько 1982 році. Зараз інколи приїжджає в гості до відповідачів. Позивача бачить перший раз. ОСОБА_3 її невістка, брат відповідачки є її чоловіком. Матеріал на сітку (дріт) купив її брат і сам її виплітав. Матеріали придбали на Автонавантажувачі у м. Львові. Гроші на облаштування огорожі давали батьки, брат та вона. Брат встановлював огорожу після смерті батька. Не бачила коли брат купляв дріт та де робили сітку. Коли вона приїхала в черговий раз, то побачила, що сітка вже стояла на своєму місці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що його дружина родом з с. Наконечне Перше. Позивача він не знає, з відповідачами в нормальних стосунках. ОСОБА_19 , чоловік відповідачки ОСОБА_3 , є рідним братом його дружини. Сім`я ОСОБА_13 почала будувала огорожу приблизно у 1980 році, по середині господарського двору, збудували приблизно через рік. Він допомагав будувати огорожу, а саме мішав батон, ставив стовбці та помагав натягувати сітку. Дану сітку встановлювали між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Також будували горожу з боку траси та з боку АДРЕСА_1 . Сусіди Дроф`яки огорожу між подвір`ями не будували. Де вони брали матеріали для огорожі не знає, оскільки коли він зголосився допомагати, будівельні матеріали вже були. Всю огорожу будували з одних матеріалів. В подальшому, через 1-2 роки, невідомі особи викрали частину сітки з вул. Шевченка та від траси. Тривалий час були стовпці без сітки. Не знає яка на даний час є огорожа чи та сама. Сусіди не сварились, але й не заважали в будівництві огорожі.

Суд, заслухавши пояснення та оцінивши доводи сторін і їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке.

Суд встановив, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4503098 від 06.06.2013, ОСОБА_5 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2023 встановлено, що ОСОБА_5 успадкувала після смерті ОСОБА_8 спадщину, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10 листопада 1989 року Чернилявською сільською радою на підставі рішення виконкому № 248 від 16 жовтня 1989 року і зареєстрованим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 8, реєстрова книга № 1. На земельній ділянці розташовані: один житловий будинок, житловою площею 38,3 м кв., загальною площею 56,9 м кв. і позначений на плані земельної ділянки літерою А-1; літня кухня Б; гараж В; погріб Г; сарай Д, Е; хвіртка - № 1, № 3, № 4, № 6; ворота - № 2, № 5; огорожа 7; колодязь І .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2021, встановлено, спадкоємцем майна ОСОБА_20 є його дружина ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03.03.2007 Наконечнянською сільською радою Львівської області на підставі рішення виконкому № 84 від 23.11.2006 та зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 03.03.2007 за реєстраційним номером 18044199. Житловий будинок позначений на плані земельної ділянки літерою А-1 і складається з однієї житлової кімнати та кухні, житловою площею 18.1 м кв., загальною площею 40,8 м кв. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: сарай Б, В; погріб Г; огорожа 1; хвіртка 2, 3; криниця І; замощення ІІ.

Також в Технічному паспорті від 23.04.2021, виданому на ім`я ОСОБА_3 , огорожа між домогосподарствами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відноситься до розташування будівель та споруд ОСОБА_3 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 256504207 від 14.05.2021 та інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що житловий будинок, загальною площею 40,8 м кв., житлова площа 18.1 м кв., який складається з однієї житлової кімнати та кухні. До житлового будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: сарай Б, В; погріб Г; огорожа 1; хвіртка 2, 3; криниця І; замощення ІІ. Дане будинковолодіння знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що житловий будинок, загальною площею 56,9 кв. м, житловою площею 38,3 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

В подальшому, стороною позивача надано суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 281780083 від 28.10.2021, виданий після доповнення державним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу, відповідно до якого по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок загальною площею 56,9 кв. м, житловою площею 38.3 кв. м, з прилеглими будівлями та спорудами та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . На земельній ділянці розташовані: один житловий будинок, який позначений на плані земельної ділянки літерою А-1; літня кухня Б; гараж В; погріб Г; сарай Д, Е; хвіртка - № 1, № 3, № 4, № 6; ворота - № 2, № 5; огорожа 7; колодязь І.

З довідки № 334/1 від 09.09.2022, виданої ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що житловий будинок «А-1» АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 згідно із Свідоцтвом про право на спадщину, виданим 14.05.2021 Яворівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 385, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 258. 16.04.2013 при поточній технічній інвентаризації будинковолодіння АДРЕСА_1 було допущено помилку в технічному паспорті, а саме огорожу «7» (металева сітка на металевих стовпах), яка знаходиться між будинковолодінням АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , помилково було віднесено до будинковолодіння АДРЕСА_1 , а згідно з архівних даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 19.09.1988, дана огорожа відноситься до будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Отже, з описаних вище письмових доказів встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, огорожа яка знаходиться між домогосподарствами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , власниками яких є відповідно відповідачка ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_5 , знаходиться огорожа, право приватної власності на яку зареєстроване як за ОСОБА_5 , так і за ОСОБА_3 .

Також на даний час право власності на спірну огорожу відносно жодного з власників оскаржувалось і не скасоване.

А відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з нормами ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Головна річ і належна є відокремленими одна від одної різнорідні речі. Різниця між ними полягає в тому, що головна річ може бути використана за призначенням і без належності, а належність за загальним для неї призначенням без головної речі використовуватися не може. Головна річ наділена самостійним значенням, а належність лише виконує допоміжну роль.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, що містять відомості про, зокрема, нерухоме майно.

Підпунктом 2 п. 29 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.201 № 1141, встановлено, що до Державного реєстру прав вносяться такі відомості про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, зокрема, опис об`єкта нерухомого майна із зазначенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорта, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю).

Згідно з п. 4 підрозділу 1 розділу II «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.2001 № 127, господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (коледжі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо) підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі.

Відповідно до п. 3 підрозділу 3 розділу II цієї Інструкції на присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються допоміжні (господарські) будівлі (сараї, хліви, літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо).

Разом з тим, п. 4 підрозділу 3 розділу II Інструкції встановлено, що до прибудов житлових будинків належать прибудовані житлові кімнати та допоміжні приміщення (тамбури, веранди, кухні, комори, ванні кімнати, вбиральні тощо).

Крім того, згідно з п. 2 підрозділу 4 розділу II Інструкції господарські (допоміжні) будівлі (котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, гаражі, сараї, сміттєзбірники тощо), розміщені на земельних ділянках або територіях житлових, громадських та інших будинків, виконують функції допоміжного господарського призначення та інженерного забезпечення основних будинків.

Також відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження, зокрема, окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі.

Відповідно до ст. 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно із ст. 381 Цивільного кодексу України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи норми ст. ст. 186, 380, 381 Цивільного кодексу України господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол тощо), наземні та підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди, тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на зазначені будівлі та споруди як на окремі об`єкти визнаватися не може.

Відповідно, відомості про господарсько-побутові будівлі та споруди не вносяться до складових частин об`єкта нерухомого майна, а запис про такі будівлі та споруди, як правило, робитися у вкладці «Опис майна».

Згідно з положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як свідчить аналіз вказаних норм, позивачем за н егаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Зміст негаторного позову становлять вимоги позивача (власника або іншої особи, уповноваженої законом, статутом чи договором) про усунення порушень, не пов`язаних з позбавленням права володіння. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

При цьому, характерними ознаками негаторного позову є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі, а також протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Отже, умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має чітко та конкретно визначитися дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17.

Водночас, у справі, що розглядається, як зазначено вище, між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3 фактично існує спір щодо права власності на огорожу між належними їм домогосподарствами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

При цьому, вони обидві є титульним власниками цієї огорожі як приналежності до основної речі належних їм житлових будинків (відповідні відомості є в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності), про також вказано вище.

Щодо доводів сторін та доказів, якими вони обґрунтовують, що саме їм належить спірна огорожа, суд зазначає, що дані обставини не відносяться до предмета спору в даній справі, оскільки стосуються визнання права власності на цей об`єкт та, відповідно, оспорення права власності протилежної сторони на нього, тому мають надаватись і оцінюватись судом під час розгляду справи про визнання/скасування права власності однією із сторін.

Отже, враховуючи, що між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3 існує невирішений спір щодо права власності на спірну огорожу, то це виключає звернення позивачки із негаторним позовом про усунення перешкод у володінні та користуванні цим майном, в тому числі про зобов`язання відповідачів не перешкоджати проведенню робіт з ремонту огорожі, відповідно, позивачкою обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на її думку, права власності відповідачами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

А обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Враховуючи наведені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 квітня 2023 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Б. Поворозник