Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 755/4395/22

провадження № 61-6454ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій, встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій, встановлення факту.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року, у справі № 755/14175/16-а визнано дії та бездіяльність УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА щодо ненадання йому субсидії у повному обсязі за період з 20 березня 2016 року протиправними; зобов`язано УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА надати йому субсидію у повному обсязі, починаючи з 20 березня 2016 року. Зазначав, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року не виконується відповідачем.

Вказував, що у виписці № 659 із медичної картки стаціонарного хворого клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва надана рекомендація: обмеження фізичних навантажень на 1 місяць, що дає підстави для висновку про те, що фактично ще при оперуванні отриманої рани йому встановлена середня ступінь тяжкості ушкодження. З лікарняного виписаний лише 08 квітня 2014 року, що від 21 лютого 2014 року, коли він поступив до лікарні в порядку швидкої допомоги, складає більше ніж вдвічі від 21 дня втрати працездатності.

Зазначав, що є потерпілим у кримінальному провадженні від 25 листопада 2013 року. На його звернення ДБР повідомило, що саме за критерієм тривалості розладу здоров`я, експерт зробив висновок щодо легкого тілесного ушкодження.

Враховуючи викладене, просив суд встановити факт того, що термін втрати працездатності від 21 лютого 2014 року до 08 квітня 2014 року складає більше ніж 21 день, тому, за ознаками пункту 2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, отримане ним поранення належить до середнього ступеня тяжкості; стягнути з УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА на свою користь 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА в частині вимог щодо встановлення факту закрито.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у судовому порядку на підставі рішення суду чинним законодавством України не передбачено, оскільки визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться у медичному порядку, тобто передбачений позасудовий порядок встановлення ушкодження здоров`я.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з неправомірності дій та бездіяльності відповідача щодо не призначення позивачеві субсидій, що встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року, яке відповідачем у добровільному порядку не виконувалося, а виконано лише після відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю УСЗН Дніпровської районної у м. Києві ДА щодо ненадання субсидій та невиконання рішення суду відповідачем підлягали розгляду у іншій справі № 755/19143/21, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди у цій справі.

03 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом, яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову, для розрахунку судових витрат, зокрема під час звернення до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій, у розмірі 300 000,00 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (671 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій, встановлення факту відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний