Справа № 367/2653/23
Провадження №2-з/367/61/2023
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, припинення права власності та витребування майнових прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, припинення права власності та витребування майнових прав, в якій просить суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 , який укладено 12.12.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кінащук В. С. за реєстровим № 3283; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50187289 від 12.12.2019, прийняте приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кінащук В. С. про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з припиненням зареєстрованого речового права;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44224007 від 23.11.2018, яке прийнято КП «Реєстрація нерухомості», в особі реєстратора Немченко О.О., про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , та припинити речове право (право власності), яке виникло на підставі цього рішення;

- витребувати з чужого незаконного володіння майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 за № 148, за адресою: АДРЕСА_3 ;

-усунути будь-які перешкоди у користуванні: земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,1009 га за кадастровим номером :01:045:0016; земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0, 0624 га за кадастровим номером :01:045:0119; об`єктом незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 09), що розташований на земельних ділянках за кадастровими номерами :01:045:0016 та :01:045:0119, шляхом їх примусового звільнення.

Одночасно із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (р.н.о.н.м.: 109), що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та не застосовувати заходи зустрічного забезпечення.

Позивач зазначає, що з урахування того, що нею оскаржується договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого на момент подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 є власником спірної квартири, подальший продаж цієї квартири призведе до необхідності залучення до участі у справі інших відповідачів та неможливість реалізувати рішення суду про скасування права власності на майно відносно саме відповідачів, які зазначені в позовній заяві. Крім того, подальша зміна власника спірної квартири буде ускладнювати судовий процес з захисту прав та законних інтересів позивача та обґрунтовано прийняте рішення не буде ефективним, адже зміниться власник спірної квартири. З огляду на те, що позивач оскаржує законність набуття права власності на спірну квартиру, необхідно вжити заходів щодо її арешту.

З правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За правилами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

За правилами ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Встановлено, що згідно з копії інформаційної довідки № 329095923 від 13.04.2023 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що ОСОБА_1 є власницею незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, дата державної реєстрації 16.09.2020.

Згідно з інформаційною довідкою № 329075355 від 13..04.2023 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109.

Фактично між сторонами між сторонами дійсно існує спір щодо квартири АДРЕСА_5 , а тому, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру може в майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, виходячи з матеріалів справи, беручи до уваги предмет спору, приходжу до висновку, що забезпечення позову шляхом арешту на спірну квартиру є необхідним заходом, а відтак заява підлягає задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що таке забезпечення позову має тимчасовий характер і спрямоване лише на запобігання розпорядженню майном та жодним чином не обмежує власника у праві користування майном.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладені арешт та заборона відчужувати спірну квартиру може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, припинення права власності та витребування майнових прав задовольнити.

У порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (р.н.о.н.м.: 109), що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі №367/2653/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, припинення права власності та витребування майнових прав.

Дані стягувача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 , РНКОП: НОМЕР_2 .

Дані боржника: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7 , РНКОП НОМЕР_1 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома та державному реєстратору для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Я.М.Третяк