Справа № 486/1414/17
Провадження № 2/486/14/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Волкової О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Жук О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську, Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Южнокраїнського міського суду Миколаївської області від 12 січня 2018 року у цивільній справі № 486/1414/17, провадження № 2/486/126/2018, за позовом ПАТ«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

26 лютого 2021 року ухвалою Южноукраїнський міський суд Миколаївської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задовольнив; заочне рішення Южнокраїнського міського суду Миколаївської області від 12 січня 2018 року у цивільній справі № 486/1414/17, провадження № 2/486/126/2018 скасував та призначив розгляд справи на 19 березня 2021 року.

Представник позивача ТОВ «ФК «ПАРІС» уточнив позовні вимоги, з якими звертався представник первісного позивача ПАТ «Дельта Банк» які обгрутовує тим, що 12 січня 2018 року рішенням Южноукраїнський міський суд Миколаївської області по цивільній справі № 486/1414/14 задовольнив позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 71 224,54 грн та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 23.04.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги № 2230/К. 20.05.2020 ухвалою суд задовольнив заяву ТОВ «ФК «ПАРІС» та змінив позивача у справі № 486/1414/17 з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «ПАРІС», а також змінив стягувача у виконавчому листі № 486/1414/17. Таким чином, ТОВ «ФК «ПАРІС» стало правонаступником всіх прав та обо`язків ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 003-14190-070613 від 07.06.2013. Ухвалою суду від 26.02.2021 скасоване заочне рішення суду від 12.01.2018. Пояснив, що 07.06.2013 між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта було укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 003-14190-070613. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 34 300,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 не виконав належним чином зобов`язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у сумі 72 349,54 грн. Враховуючи, що кредитна ланія відкрита на невизначений термін і не була закрита за заявою відповідача, а строк дії договору 364 календарних дні, що передбачено умовами пропозиції, з якими погодився відповідач, останій платіж у погашення заборгованості був здійснений у межах строків позовної давності, передбачених ст. 264 ЦПК України, які повинні відраховуватись з дати останнього платежу за кредитним договором. Тому твердження відповідача про застосування строків позовної давності є необгрунтованими та такими, що спростовуються наявними у справі письмовими доказами.

Тривалий час суд не розглядав справу у зв`язку неявкою учасників справи, перебуванням судді Волкової О.І. у відрядженні, на лікарняному та у відпустці.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ПАРІС» не з`явився. Від директора ТОВ «ФК «ПАРІС» до суду надійшла заява, в якій він підтримав позов, просив його задовольнити, справу розглянути без участі представника ТОВ «ФК «ПАРІС».

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Із матеріалів справи вбачається, 07 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про укладення договору. Відповідно до заяви № 003-14190-070613 від 07.06.2013 ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 34 300, 00 грн. Строк дії кредитної лінії 364 календарних дні (а.с. 5).

Згідно п. 2.1 зазначеної заяви Моментом прийняття банком пропозиції щодо укладення договору, а отже укладення договору на умовах, описаних вище в цій пропозиції та Правилах договору є дата відкриття банком рахунку, визначеного п. 2.1. частини 2 цієї пропозиції.

Пунктом 2.5 зазначено, що до підписання цієї пропозиції відповідач був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення ліміту Кредитної лінії) та орієнтовану сукупну вартість кредиту.

Також, п. 7.1 передбачено, що складовою та невід`ємною частиною Пропозиції є Правила та Тарифи Банку, з якими відповідач попердньо ознайомлений, повністю з ними згоден, розуміє їх зміст й положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 003-14190-070613 від 07.06.2013 станом на 06 жовтня 2017 року за відповідачем рахується заборгованість у сумі 72 349, 54 грн., та складається з простроченого тіла кредиту 37 572,39 грн.; відсотків 33 652,15 грн; пені 1 125,00 грн. (а.с. 4).

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частинах першій-четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої-шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є для суду очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Тому, на стадії дослідження письмових доказів особа, яка бере участь у справі, має заявити (усно або письмово) про те, що доданий до справи або поданий іншою стороною для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим та просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, недостовірним він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотиву є відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином судом встановлено, що позивач при розгляді справи не надав належних та допустимих доказів.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому слід відмовити у його задоволені у зв`язку з недоведеністю.

Керуючись статтями 1, 3, 4-13, 19, 28, 42, 43, 48, 49, 52, 58, 69, 76-82, 89, 90, 95, ч.1 ст. 223, 229, 234, 241, 242-246, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА