СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10178/20

пр. № 2/759/299/23

04 травня 2023 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири та об"єднану позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. 22.06.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири та просить встановити юридичний факт що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та вела спільне господарство з померлим ОСОБА_6 з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати об`єктом спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 1994 року позивачка ОСОБА_7 почала спільно проживати з ОСОБА_6 як чоловік та жінка без реєстрацію шлюбу, були пов`язані спільним побутом, вели спільно господарство, мали спільний бюджет, надавали один одному матеріальну та моральну підтримку.

10 жовтня 2003 року позивачка ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Київ.

Та почали спільно проживати за адресою квартира АДРЕСА_1 .

15.01.1998 року згідно договору про купівлю-продаж ОСОБА_6 купив 1/2 частину квартири в рівних долях в квартирі АДРЕСА_1 за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

22.01.2002 року ОСОБА_6 згідно договору дарування 1/2 частини квартири був обдарований і прийняв у дар 1/2 частину за АДРЕСА_2 . Фактично було вчинено купівлю-продаж на спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 оформлено даруванням.

У вересні 2017 року ОСОБА_6 захворів (онкологічне захворюван переніс хірургічну операцію , пройшов декілька курсів хіміотерапії , потребував значних КОЕ на лікування , в наслідок хвороби в подальшому і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадкова справа.

20 червня 2019 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. видала свідоцтво про право на спадщину, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його : дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 - на 1/4 частку; мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 - на 1/4 частку ; дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 - на 1/4 частку; дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання зареєстроване за адресою : АДРЕСА_6 - на 1/4 частку.

Спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з :

1/2 частки автомобіля марки SSANG YONG модель АСТYON, 2006року випуску тип ТЗ - легковий хетчбек- В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР- 5 УДАІ Києві 26 червня 2012 року .

Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку автомобіля видано ОСОБА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину на 1 /8 частку автомобіля ще не видано.

Станом на день подання позовної заяви свідоцтво про право на спадщину на квартиру не видано.

Після смерті спадкоємця ОСОБА_8 її правонаступником є, її донька ОСОБА_4 .

Між спадкоємцями ,які прийняли спадщину після ОСОБА_6 наявний спір щодо спадкування, а саме позивач вважає , що спірна квартира є об`єктом спільної власностіі подружжя, а діти спадкодавця від першого шлюбу мають бути усунені від спадкування .

Позивач зазначає, що померлий ОСОБА_6 мав проблеми зі здоров"ям. Причиною смерті померлого ОСОБА_6 , відповідно до довідки про смерть стала хвороба, пов`язана з онкологічним захворюванням.

Протягом останніх місяців померлий ОСОБА_6 знаходився в безпорадному стані, що був викликаний хворобою та похилим віком, а періодично не піднімався з ліжка, не міг самостійно ходити до туалету, потребував постійної допомоги. Опікувалася постійно та знаходилась поряд з померлим лише позивач ОСОБА_1 . Відповідачі не надавали допомоги померлому та не доглядали його.

При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

31.07.2020 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив по справі, в якому остання суд просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент придбання її батьком спірної квартири право на сумісну власність мали лише подружжя і більше ніхто таких прав не мав. Позивачка на той час не була одружена із батьком відповідачки, а тому у неї взагалі не могло виникнути право спільної власності із батьком відповідачки, бо це не було передбачено законом.

31.07.2020 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив по справі, в якому остання суд просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент придбання її батьком спірної квартири право на сумісну власність мали лише подружжя і більше ніхто таких прав не мав. Позивачка на той час не була одружена із батьком відповідачки, а тому у неї взагалі не могло виникнути право спільної власності із батьком відповідачки, бо це не було передбачено законом.

Ухвалою суду від 19.05.2021 року клопотання представника позивача Баховського Михайла Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про витребування спадкової справи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири- задоволено.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 07.06.2021 року об"єднано в одне провадження цивільну справу №759/20065/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та цивільну справу №759/10178/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири та передано на розгляд судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири та об"єднану позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання.

В судовому засіданні 28.03.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 -адвокат Баховський М.М. свої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в позовних вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просив відмовити. В судове засідання призначене на 04.05.2023 року позивач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання, яким позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Гаращук С.В. в судовому засіданні 28.03.2023 року просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі та просив задовольнити позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В судове засідання призначене на 04.05.2023 року відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання, яким позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просить відмовити в задоволенні позову та просить розгляд справи провести за його відсутності.

В судові засідання відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовів, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10 жовтня 2003 року позивачка ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Київ(ас.9).

Судом встановлено, що 15.01.1998 року згідно договору про купівлю-продаж ОСОБА_6 купив 1/2 частину квартири в рівних долях з ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_1 (ас.12).

Судом встановлено, що 22.01.2002 року ОСОБА_6 згідно договору дарування 1/2 частини квартири був обдарований і прийняв у дар 1/2 частину за АДРЕСА_2 (ас.14).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас.10).

Судом встановлено, що 20 червня 2019 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. видала свідоцтво про право на спадщину, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його : дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 - на 1/4 частку; мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 - на 1/4 частку ; дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 - на 1/4 частку; дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання зареєстроване за адресою : АДРЕСА_6 - на 1/4 частку(ас. 11).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не могли вказати, за яких саме обставин, та за які саме грошові кошти було придбано спірну квартиру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3,74 СК України).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Судом також установлено, що ОСОБА_1 своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 із заявою до нотаріуса .

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Вказане узгоджується з позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 17.06.2021 року у справі № 489/5982/17.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, позивачем не було надано суду доказів того, що в період спільного проживання з ОСОБА_6 ними було придбано спірну квартиру.

Враховуючи викладене та те, що в судовому засіданні позивачем не було доведено, що спірну квартиру було придбано ними у період спільного проживання за спільні кошти, а тому суд приходить до висновку що спірне майно не є спільним майном подружжя, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки судом не встановлено, що спірну квартиру було придбано з померлим ОСОБА_6 у період спільного проживання за спільні кошти, тому суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири- відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум