справа № 369/8162/22 головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
провадження № 22-ц/824/1062/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником - Сокуренко Наталією Вікторівною, на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09 вересня 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач отримала кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35 000,00 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 488, 43 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 655,66 грн. (тридцять шість шістсот п`ятдесят п`ять грн. 66 коп.). Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1 999,25 грн. (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 25 коп.). У решті вимог позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», через представника - Сокуренко Наталію Вікторівну,подало апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Апелянт наголошує, що вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг відповідач підписав особисто. Зазначає, що безпосередньо в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування. А відтак, вважає, що відповідач був ознайомлений із умовами кредитування щодо сплати процентів та неустойки.

Також апелянт зазначав, що на підставі вищевказаної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», на яку було встановлено початковий кредитний ліміт. Наголошує, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що вказані обставини підтверджуються, зокрема, наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості, заявою, довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки, випискою по рахункам. На думку апелянта, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши всі дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості.

З огляду на вищевикладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки умови кредитування належним чином погоджені з відповідачем, що підтверджується підписаною ним заявою. З матеріалів справи не вбачається відсутності заборгованості за процентами та, відповідно, виконання умов договору належним чином.

Окрім того, апелянт посилався на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 334/2492/21.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання відповідачу процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав строк для подачі відзиву.

Київським апеляційний судом надсилалася копія ухвали про відкриття апеляційного провадження з копією апеляційної скарги з додатками на поштову адресу відповідача, яка міститься в матеріалах цивільної справи.

Конверт зі вкладенням, що надсилався на поштову адресу відповідача, повернувся на адресу суду апеляційної інстанції без вручення з довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Окрім того, у зв`язку з викладеним, Київським апеляційним судом відповідно до положень п. 11 ч. 8 ст. 128 ЦПК України було повідомлено відповідача про відкриття апеляційного провадження через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, апеляційним судом було вчинено всі можливі дії щодо повідомлення відповідача про відкриття апеляційного провадження в справі та право звернутися до суду з відзивом на апеляційну скаргу.

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 вересня 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 35 000, 00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем станом на 16 серпня 2022 року заборгованість Відповідача за кредитом складає 45 488,43 грн., з яких 36 655,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 8 832,77 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків, суд першої інстанції не вбачав наявності правових підстав для їх стягнення та вважав вимоги безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 09 вересня 2020 року, виходячи при цьому з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Також суд вважав, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 вересня 2020 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

При перевірці висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами та пені, позивач посилався, зокрема, на підписану відповідачем ОСОБА_1 09 вересня 2020 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

При цьому суд першої інстанції, досліджуючи матеріали справи, дійшов помилкового висновку про те, що в заяві позичальника процентна ставка не зазначена й відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у підписаній відповідачем Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки для карт Універсальна - 42,0% річних та для карт Універсальна Gold - 40,8% річних (а.с.18, зворот).

Окрім того, в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року передбачено, що за несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим Договором Банк має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової стави НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання та встановлено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: 84.0% річних - для карт Універсальна, 81.6% річних - для карт Універсальна Gold (а.с.19, зворот).

Таким чином, сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами у довідці Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року.

Також зі змісту вказаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року вбачається, що Договір починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Договір вважається продовженим на кожні наступні 12 місяців в разі, якщо за 30 днів до дати закінчення дії цього Договору жодна зі стороні не заявила про намір його розірвати (а.с.23, зворот).

Згідно з Довідкою, виданою позивачем, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 (дата відкриття - 09 вересня 2020 року) (а.с.17).

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) старт карткового рахунку НОМЕР_1 відбувся 09 вересня 2020 року, зміна кредитного ліміту - 09 вересня 2020 року (а.с.16).

Отже, кредитний договір про надання банківських послуг б/н від 09 вересня 2020 року почав діяти з 09 вересня 2020 року (дати встановлення кредитного ліміту на картці). Відомостей щодо заявлення сторонами про намір його розірвати матеріали справи не містять.

Згідно з розрахунком заборгованості станом за договором № б/н від 09 вересня 2020 року станом на 16 серпня 2022 року заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09 вересня 2020 року станом на 16 серпня 2022 року за простроченими відсотками становить 8 832 грн. 77 коп. (а.с.6-8).

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8 832 грн. 77 коп., розмір та порядок нарахування яких погоджено сторонами в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 вересня 2020 року (а.с.18-25).

При цьому, застосування судом першої інстанції в даній справі правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки правовідносини та обставини, встановлені судами в справі № 342/180/17, на думку колегії суддів, не є тотожними до правовідносин та обставин, встановлених судами в справі, що наразі є предметом апеляційного перегляду.

Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.

У іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому з огляду на положення ст. 367 ЦПК України не є предметом перевірки апеляційного суду.

Окрім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, під час перегляду справи в оскаржуваній частині апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами та невідповідність висновків суду обставинам справи в цій частині, а відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8 832 грн. 77 коп.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позовні вимоги в оскаржуваній частині підлягають задоволенню в повному обсязі, слід достягнути розмір судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, у сумі 481,75 грн.(2 481,00 - 1999,25).

Окрім того, зважаючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 722 (сімсот двадцять дві) грн. 63 коп. (розмір судового збору визначено пропорційно, з урахуванням оскарження апелянтом рішення лише в частині відмови в задоволенні позову).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником - Сокуренко Наталією Вікторівною, на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2022 року - задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами - скасувати з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 09 вересня 2020 року в розмірі 8 832 (вісім тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за розгляд справі у суді першої інстанції в розмірі 481(чотириста вісімдесят одна) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 722 (сімсот двадцять дві) грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова